‎Bine, deci fii sincer.
‎De ce ai rămas la Paris?
‎Chiar nu-mi amintesc.
‎Cred că pentru muncă.
‎Nu a fost ceva sau cineva ‎care ți-a influențat decizia?
‎Văd unde bați.
‎Și da… a fost… cineva.
‎M-am gândit eu.
‎Antoine. Da.
‎Am rămas pentru el.
‎Cine nu ar face-o? Tipul e atât de suav.
‎Apropo de el, ar trebui să plec.
‎Nu. Nu mai putem sta în pat ‎încă câteva minute?
‎Cooper.
‎Nu credeam că apuc ziua în care ‎să nu vrei să te duci la muncă.
‎Știu, nici eu.
‎Dar totul e un dezastru acum.
‎Mai puțin asta.
‎Să fiu aici cu tine.
‎E tot ce vreau să fac.
‎Oricare ar fi motivul ‎pentru care ai rămas la Paris,
‎mă bucur că ai făcut-o.
‎Și eu.
‎EMILY ÎN PARIS
‎Iar nu merge liftul?
‎Acum a urcat, dar nu vrea să mai coboare.
‎E a treia oară într-o săptămână, domnule.
‎Vorbesc franceză, nu?
‎Așa cred.
‎Liftul este delicat, doamnă.
‎Face parte din farmecul clădirii.
‎Și, din cauza dvs, transportă ‎o încărcătură grea de prea mult timp.
‎Nu. Este stricat.
‎Nu. Stricat.
‎Nu mai spune!
‎Poți să rezolvi asta?
‎Nu pot face asta.
‎Grupul Gilbert îmi suflă în ceafă ‎fiindcă pierdem clienți
‎și au pus o întâlnire pe Zoom mâine.
‎Sunt ultimele haine care nu sunt pline ‎de vomă de bebeluș.
‎Deci îl reparăm.
‎Acum.
‎Această clădire e doar pentru locatari.
‎Nu puteți avea un birou aici.
‎Nu e un birou, apartamentul meu ‎e un loc de întâlnire temporar.
‎Temporar? Oamenii vin și pleacă ‎de săptămâni întregi! Ca el!
‎Bună dimineața, Colette! ‎Arăți minunat astăzi.
‎Nu mai lăsa chestia aia pe hol!
‎Aproape că m-am împiedicat de ea!
‎Las-o afară, Luc.
‎Nu, o s-o fure cineva.
‎Atunci nu veni cu ea la muncă.
‎Vezi? E un birou, te raportez!
‎O zi bună, Colette.
‎Te raportez.
‎O zi bună!
‎Nu te supăra, dar am mutat niște mobilier
‎doar pentru a deschide spațiul.
‎E mai bine, nu?
‎Pune totul la loc.
‎Sunt de acord.
‎Emily.
‎Bună, Luc.
‎Scuze, dar am nevoie de o favoare.
‎Avem probleme cu liftul nostru
‎și, fiindcă îl cunoști așa bine pe Henri…
‎Da, desigur.
‎- Da. Vorbesc cu el. ‎- Merci.
‎Da, cu plăcere. Pa!
‎Despre ce mai conspiri cu Emily acum?
‎Poftim? Nu conspir.
‎O ajut cu liftul de la Savoir.
‎Am o relație foarte bună cu Henri, ‎administratorul clădirii.
‎Dacă ai o relație atât de bună,
‎poate ar trebui să-l scoatem la cină?
‎Pe Henri? Da, desigur.
‎Merci.
‎- Semănați cu câinele! ‎- Poftim?
‎Iar faci fotografii fără acord ‎pentru Instagram?
‎Am vorbit despre asta.
‎O prezentare de hrană de animale.
‎De animale?
‎Ați devenit disperați.
‎Da, mie îmi spui?
‎M-am trezit iar singură azi-dimineață.
‎Te-ai mutat la hotelul lui Alfie?
‎Nu. Dar angajații hotelului ‎încep să se uite ciudat.
‎Fiecare „bonjour” spus de ei ‎are semnificație.
‎Puteți coborî din pat să veniți diseară ‎la clubul de jazz?
‎Desigur! Nu aș rata marele spectacol.
‎Spectacolul te va face cunoscută.
‎Știu. Clubul e emblematic. ‎Mi-aș dori să n-o fac singură.
‎Voi fi acolo.
‎Știu.
‎Mă refer la Benoît.
‎Știi, sunt obișnuită ‎să-i urmez indicațiile
‎și, când am emoții,
‎mă uit la el cum stă ‎cu cămașa desfăcută până la buric
‎și mă simt în largul meu.
‎Câinele ăla are breton ca al tău.
‎E breton făcut după o traumă?
‎Nu? Bine.
‎Măi să fie, ce loc elegant!
‎Bravo, Mindy.
‎Chiar a intrat în liga cea mare.
‎Sunt așa mândră de ea.
‎O întrebare legată de muncă?
‎Sunt impresionat că nu ai pus-o.
‎Învăț și eu.
‎Oare Antoine revine la Savoir ‎dacă Sylvie are clauza de neconcurență?
‎Cooper, eu sunt directorul financiar, ‎nu de creație.
‎Dar încă participi ‎la acele conversații, nu?
‎Ca PR și Marketing, suntem mereu laolaltă.
‎Chestia e că Savoir are o istorie lungă ‎cu Maison Lavaux și…
‎Pentru ce a fost ăsta?
‎Așa am vrut.
‎Ce spuneai?
‎Nu mai știu.
‎Porumbeilor?
‎Aici.
‎Ia te uită la voi doi!
‎Unde e Gabriel?
‎E prins la muncă.
‎A vrut să vină, dar restaurantul e plin.
‎Din nou? Se descurcă grozav.
‎Știu. Se descurcă atât de bine, dar…
‎E amuzant, de când m-am mutat, ‎ne vedem mai puțin.
‎Atunci când locuiam separat, ‎făceam mai mult efort, cred.
‎Aveam întâlniri. ‎Ne sărutam în cluburi de jazz.
‎Nu luați momentele astea de bune.
‎N-o vom face.
‎Henri.
‎Mă bucur că în sfârșit facem asta.
‎Este minunat să te cunosc mai bine.
‎Serios?
‎Merci.
‎Mi s-a spus ‎să nu vorbesc niciodată direct cu tine.
‎Ce? Nu.
‎Ce neînțelegere îngrozitoare.
‎Nu, ai spus, nu lăsa ca acel murdar…
‎Îmi place cămașa aia.
‎Îți scoate în evidență ochii.
‎Serios?
‎Nu am observat cât de frumoși sunt.
‎Merci.
‎În cei 15 ani în care am lucrat cu tine,
‎nu credeam că m-ai observat deloc.
‎Eram foarte intimidată de tine.
‎N-ar fi trebuit.
‎Nu pot să cred că ai părăsit Savoir.
‎E vina americanilor.
‎Ne-au forțat să părăsim biroul. ‎La noi în țară. Îți vine să crezi?
‎Pot face asta? Este legal?
‎Sylvie își înființează ‎propria companie, așa că…
‎Mi-e atât de dor să lucrez acolo.
‎Și să te văd.
‎Dacă ar fi o modalitate ‎de a-i muta pe acei…
‎intruși.
‎Nu știu ce să zic.
‎Vrea cineva un Saint-Émilion?
‎Da, eu.
‎Sticlele mai ieftine ‎sunt pe cealaltă pagină…
‎Luăm ce dorești. Și te rog…
‎Alege ce e mai bun de pe listă.
‎Dă-mi 24 de ore.
‎Îi voi trata ca pe orice dăunător ‎din clădire.
‎Îi voi neutraliza.
‎Arăți superb.
‎Mersi, dar nu te uita la mine, ‎uită-te la ele.
‎De ce?
‎Édith Piaf, Josephine Baker, Eartha Kitt.
‎Toate au cântat aici?
‎Da, și au folosit acest vestiar.
‎Este incredibil.
‎Foarte intimidant.
‎Simt că se uită toate la mine,
‎gândind: „Ce caută tipa asta aici?”
‎Aici e locul tău, Mindy.
‎Au schimbat cântecele, ‎au adăugat instrumente
‎și parcă aș cânta cu o orchestră.
‎Vei fi bine. Da?
‎Și dacă ai emoții, ‎imaginează-ți publicul gol.
‎Asta nu merge niciodată.
‎Atunci pe mine gol.
‎Haide, respiră adânc.
‎Bine.
‎Mulțumesc.
‎Oricând.
‎Mai pot face ceva?
‎Sună fantastic.
‎Chiar așa e.
‎- Fermoarul. ‎- Ce?
‎Mulțumesc.
‎E cald aici sau transpir de la scări?
‎Nu, pare mai cald decât de obicei.
‎L-am sunat pe Henri să repare liftul,
‎dar nu răspunde.
‎Mai încearcă.
‎Nu putem aștepta ca potențialii clienți ‎să urce scări.
‎Din fericire, nu există.
‎Nu e o glumă.
‎Nu știu cum voi da vestea asta
‎Grupului Gilbert la întâlnirea de pe Zoom.
‎Dacă ajută, sunt aproape ‎de a aduce un nou brand.
‎O companie belgiană de hrană de animale.
‎Adică, nu e de lux, dar știi…
‎Nu-mi pasă. Pot vinde hrană pentru câini ‎sau rahat de câine.
‎Arată-mi prezentarea.
‎EDGARD & COOPER | PROPUNERE
‎Unii seamănă cu animalele lor.
‎Dar pentru campanie, ‎vom face un pas înainte
‎să devină animalul de companie.
‎Cu ajutorul filtrului de avatar ‎Edgard and Cooper.
‎Începi cu fotografia.
‎Iată o pisică drăguță cu pălărie de soare.
‎Nu înțeleg de ce.
‎Apoi, folosind camera foto de pe telefon ‎sau computer…
‎Uite ce roșie sunt.
‎Arăt ca o roșie cu țâțe.
‎- E cald aici, nu? ‎- Da. Și francezii nu au aer condiționat.
‎Bine, deschide o fereastră. ‎Cred că laptele matern se încheagă.
‎Asta e blocată.
‎Tipic. Uită de asta. Unde e filtrul?
‎Vai… Ce tare e, Em!
‎Coduri QR de pe panouri și reclame ‎conectate la aplicație,
‎iar consumatorii pot încărca ‎imagini cu copilașul lor blănos
‎și arăta avatarul pe rețelele sociale.
‎Îmi place să petrec.
‎Îmi place!
‎Nu spune copil blănos.
‎E jignitor pentru cei care au copii reali.
‎Știam eu. Căldura e pornită. ‎În mijlocul verii!
‎Nu pot intra pe Zoom de aici. ‎Sunt ca la microunde.
‎Bonjour.
‎Toți locatarii au semnat o petiție.
‎Sylvie.
‎Ce-i asta?
‎Dacă nu îți muți afacerea ‎în altă parte, vei fi evacuată…
‎Nu va fi necesar.
‎Dar…
‎Cum merge totul acolo, dragă?
‎Planul nostru se aplică.
‎Henri? Ești acolo?
‎Ești genial.
‎Americanii au o aversiune ridicolă ‎față de căldură.
‎Nici nu e dată tare.
‎Continuă.
‎Este foarte cald în biroul nostru!
‎Așteptai? Eu aș mai sta un minut.
‎Și ai rămas fără hârtie igienică.
‎Luc.
‎Ce?
‎Henri, da.
‎Cu cât ne întoarcem mai repede acolo,
‎cu atât noi putem sărbători mai repede ‎cu încă o sticlă de Saint-Émilion.
‎Salută-l.
‎Nu va dura mult, doamnă…
‎Henri, ești acolo?
‎Te rog…
‎Ai încredere în mine.
‎Căldura sau lipsa de somn mă zăpăcesc,
‎că aș putea mânca trei.
‎Începe întâlnirea.
‎Nu mă grăbi. O să sughiț.
‎Ce a fost asta?
‎Suna ca…
‎Doamne, croissantul meu.
‎Croissantul meu.
‎- Ieși. ‎- Afară! Afară.
‎Afară!
‎- Crezi că știe franceză? ‎- Merită încercat. Nu știu.
‎Ieși afară.
‎Afară.
‎Scoate porumbelul.
‎- Cum? ‎- Ai crescut cu animale, nu?
‎Cu câini, nu păsări.
‎Vai…
‎Du-te.
‎- Da. Du-te. ‎- Prinde-l.
‎Au revoir.
‎- Oui. ‎- Très bien.
‎- Du-te. ‎Merci. ‎- ‎Très bien.
‎Acum du-te să-l găsești pe Henri… Henry. ‎Ce? Henri?
‎Da, Henri. Mă ocup.
‎Henri.
‎Bonjour, Chicago. Ça va?
‎Bună, Madeline. Ce mai faci?
‎Cred că ai un filtru activat.
‎Da, Jed, da. Îmi pare rău.
‎Nu știu cum să scot filtrul. Încerc…
‎Cred că apeși săgeata în jos.
‎Butonul în jos.
‎Este în setările video.
‎Nu e ăsta.
‎Să te sunăm înapoi sau…
‎Nu, de fapt, aceasta face parte ‎dintr-o nouă campanie
‎la care a lucrat Emily.
‎E foarte realist, nu?
‎Emily este acolo? Poate să ajute?
‎Bună idee.
‎O clipă, cât să trec pe mut. Da?
‎Emily treci aici! ‎Oprește naibii filtrul ăsta!
‎Madeline, nu ești pe mut.
‎Désolée.
‎Scuze.
‎Ai menționat o nouă campanie.
‎Ne-o poți prezenta?
‎Și veniturile pe trimestrul următor.
‎Absolut. Avem câteva noi piste ‎foarte promițătoare.
‎E un porumbel în biroul tău?
‎Oui.
‎Da, administratorul clădirii vine ‎pentru a remedia unele probleme.
‎Unde rămăseserăm?
‎Cum merge căutarea ‎unui nou director francez?
‎Très bien.
‎Acum, știu că poate nu pare așa,
‎dar vă promit că totul e sub control.
‎Vezi? E cald.
‎Très chaud.
‎Emily, unde ai fost?
‎M-am dus să-l caut.
‎N-am putut să scot filtrul. Era blocat.
‎Am fost umilită
‎în fața consiliului Grupului Gilbert.
‎Madeline, regret.
‎Și tu…
‎Nu putem lucra așa.
‎Acest birou este un dezastru!
‎Scuzele mele, doamnă, ‎dar ce pot să fac eu?
‎E un nenorocit de porumbel aici.
‎Un porumbel!
‎Dar dacă faceți mizerie…
‎Cum a intrat dacă ferestrele ‎sunt închise etanș?
‎În schimb, facem pulpă de miel.
‎În rest, e bine. Printează-l.
‎- Bine. ‎- Mersi.
‎Aprob meniul de diseară.
‎Îți iei vreodată o seară liberă?
‎Ai condus vreodată un restaurant?
‎Corect.
‎Întreb doar pentru că eu și Cooper ‎discutam cu Camille
‎și pare că îi e dor de tine.
‎Și s-ar rezolva cu puțin romantism.
‎Emily te-a trimis să spui asta?
‎Ce? Nu.
‎De la bărbat la bărbat.
‎Bine. Mulțumesc pentru îngrijorare, ‎dar eu și Camille suntem bine.
‎Suntem.
‎Poate că am alunecat ‎într-un ritm previzibil
‎de când s-a mutat, dar suntem bine.
‎Mi-ar plăcea să merg la spectacole ‎și s-o scot la cină,
‎dar după ce am fost aici toată ziua,
‎nu vreau să merg în alt restaurant.
‎Atunci n-o face.
‎Am primit mesajele. Care-i treaba?
‎Spectacolul a fost bun?
‎- Bun? Ai fost uimitoare. ‎- Și tu, la fel.
‎Mă bucur să ajut când pot.
‎Poate sunt prea superstițioasă,
‎dar vreau să repet tot ce am făcut aseară.
‎- Bine. ‎- Bine, grozav.
‎Adică tot ce ai făcut aseară?
‎Nu pot continua până nu termin.
‎Dar ce? Aici? Acum?
‎- Vestiarul meu e ocupat. ‎- Corect.
‎- Ce, nu vrei? ‎- Ba vreau.
‎Doar că…
‎Stai puțin… Bine, hai s-o facem. Aici.
‎Desfă-mi fermoarul.
‎Gleznelor mele umflate ‎nu le vor lipsi scările alea.
‎Henri repară în sfârșit liftul?
‎Nu. Eliberăm acest birou.
‎Am spus corporației ‎că vreau să reziliez contractul
‎și mi-au susținut decizia.
‎Serios? Mereu mi-a plăcut locul ăsta.
‎Eu îl urăsc.
‎Vom lucra din hotelul meu ‎până vom găsi un loc potrivit.
‎Hai, fată, strânge-ți lucrurile.
‎Să ieșim din această cloacă ‎infestată de păsări.
‎Să mergem.
‎S-a rezolvat, doamnă.
‎Încă te văd urmărind porumbelul ăla.
‎Ce cadou!
‎Jur, Alfie, era cât un vultur.
‎Poftim?
‎O să fie ciudat ‎să nu mai lucrez în biroul ăla.
‎De când m-am mutat la Paris, ‎a fost o a doua casă.
‎Da, păi, muncești prea mult.
‎Eu credeam că asta e a doua ta casă.
‎Ești aici destul de mult.
‎Nu mai mult ca tine.
‎Touché! ‎Intrăm să bem ceva?
‎Da. Să intrăm.
‎Refuz să…
‎Bonsoir.
‎Deci, e încă deschis?
‎Trebuia să pun un anunț. ‎E rezervat pentru doi în seara asta.
‎Subtil, amice.
‎Așa m-am gândit și eu.
‎Scuze pentru întrerupere. ‎Bucurați-vă de cina romantică.
‎Nu trimiteți mâncarea înapoi la bucătar. ‎Urăște asta.
‎Bine.
‎Pa.
‎- Lasă-mi. ‎- Tipic.
‎- Par bine. ‎- Da. Sunt.
‎Când tipii fac o astfel de mișcare… ‎Cineva are noroc diseară.
‎Nu e singurul.
‎Dar Mindy?
‎Va fi la club până la 1:00.
‎Acum, deodată, iubesc jazzul.
‎Bine.
‎Doamne!
‎În sfârșit. Începeam să cred că nu ești…
‎De la Benoît.
‎Regretă, dar nu poate ajunge diseară.
‎TE DESCURCI ȘI SINGURĂ… PUPICI BENOÎT ‎P.S. CAUTĂ SUB FLORI
‎Merde.
‎Ești bine?
‎Te pot ajuta cu ceva?
‎Nu, sunt bine.
‎Bine.
‎Hei. Eu…
‎Am vrut să urc scările, ‎apoi am văzut liftul.
‎- Ce lux. ‎- Da.
‎Unde e Jack?
‎Josette, bona, l-a scos la plimbare.
‎În căruciorul lui. El nu merge. Evident.
‎Bine.
‎Am stabilit o întâlnire ‎cu Edgard and Cooper.
‎Mă gândeam că poate îi putem întâlni
‎într-o cafenea tip WeWork ‎numită Unicorners.
‎În arondismentul trei, e drăguță.
‎- Anulează. ‎- De ce?
‎Avem Air France?
‎Doamne, asta e tare! Cum?
‎Nu, e zborul meu de întoarcere acasă ‎la Chicago.
‎Mâine plec înapoi. Cu Jack.
‎- Dar… ‎- Știu. Eu voi fi acea femeie.
‎La clasa business ‎cu un bebeluș care plânge.
‎E amuzant cum devii ce urăști.
‎Ți-am rezervat un loc. ‎La economic, dar poți vizita.
‎Madeline, ce se întâmplă?
‎După ce au aflat
‎că nu avem președinte francez ‎care să ne conducă operațiunile aici
‎sau personal francez, niciun client ‎și acum niciun birou,
‎Grupul Gilbert a decis ‎să suspende operațiunile de aici.
‎Mergem acasă.
‎Nu înțeleg. Cum rămâne cu Savoir?
‎Savoir s-a dus, dragă.
‎S-ar putea să-și revină în viitor, ‎dar știm că e în declin.
‎Bine că am venit la Paris ‎să descopăr putregaiul.
‎Nesupunere, afaceri necurate.
‎Pun câteva întrebări rezonabile ‎și toți demisionează.
‎Le e frică să nu fie expuși ‎pentru corupție.
‎A fost mai nuanțat de atât.
‎Ești de acord? Ai spune și tu?
‎De ce contează ce cred eu?
‎Vei fi examinată complet ‎când ajungem la Chicago.
‎- Eu? ‎- Ești aici de luni bune.
‎Emily, nimeni nu știe ce dezastru
‎a fost locul ăsta ‎de la început mai bine ca tine.
‎Dar nu-ți face griji, nu e vina ta.
‎Em, va fi bine. ‎Ai fost depășită de situație, asta-i tot.
‎Ne vom gândi ce să spui în drum spre casă.
‎Nu.
‎Nu?
‎Poftim?
‎Nu mă întorc în Chicago.
‎Dar… Stai, ce spui?
‎Cred că spun… că demisionez.
‎Emily. Ia-o ușor.
‎Gândește-te la asta.
‎Ești sigură că vrei să fugi
‎de tot ce ai muncit din greu?
‎Creșterea salarială, marea promovare. ‎Mai știi?
‎Madeline, nu fug.
‎Alerg spre viața pe care mi-o doresc. ‎Și e aici.
‎La Paris.
‎Înțeleg, serios.
‎A fost mereu un vis al meu ‎să trăiesc și să lucrez aici.
‎Și am făcut-o.
‎Drum bun spre casă.
‎Mulțumesc mult pentru tot.
‎AGENȚIA GRATEAU
‎Agenția Grateau.
‎Îmi place.
‎Mulțumesc, Henri. E perfect.
‎Legat de cina noastră festivă.
‎Vineri e bine pentru tine?
‎Aș vrea să pot.
‎Dar acum că numele meu e pe ușă,
‎trebuie să păstrăm lucrurile profesionale ‎între noi.
‎Dar voi prețui mereu ‎momentele avute împreună.
‎Exact cum l-am lăsat.
‎Mon Dieu!
‎E bine să te întorci.
‎Da.
‎Totuși, simt că lipsește ceva.
‎Subtitrarea: Mariana Mazilu