‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Iarăși?
‎Au ținut-o așa toată noaptea.
‎Francezii nu se mai satură de sex.
‎Parcă-s băgați în priză.
‎Bateria mea e goală ‎și am o zi grea la muncă.
‎- Nu-mi vine să cred. ‎- Ce?
‎Termină cu porcăriile astea acum!
‎Boule!
‎Trimite-l tatei!
‎- Așa vorbești cu el? ‎- Regele Fermoarelor?
‎Secretara schimbă când i-l citește.
‎Mă mituiește să mă duc acasă.
‎- Iarăși. ‎- Cu ce?
‎Doamne! Un BMW?
‎Și casa din spate.
‎- Îți dă o casă? ‎- Da.
‎Alături de casa alor mei.
‎Trebuie doar să mă duc acasă,
‎să devin ucenica lui
‎și să mă îmbrac ca Angela Merkel.
‎Și renunți la astea ca să fii bonă?
‎- Atât îți place Parisul? ‎- Da! Îmi place.
‎- Și nu vrea înapoi în China. ‎- De ce nu?
‎Întâi, pentru că viața ‎mi-e planificată de ai mei.
‎Mă mărit cu cine trebuie, ‎locuiesc unde trebuie...
‎Și, de asemenea...
‎mai e asta.
‎Doamne! Ai fost la ‎Chinese Idol?
‎Îi spunem ‎Chinese Popstar.
‎Ce mișto!
‎Am clacat în fața a miliarde de oameni. ‎Nu milioane, miliarde.
‎Când au aflat cine e tata,
‎am devenit o memă.
‎Frățioare!
‎Mi-a venit să mor de rușine. ‎A trebuit să plec din China.
‎Așa că am renunțat, am venit aici,
‎și, cum a vrut tata, m-am înscris ‎la studii economice.
‎- Unde am dat-o iar în bară. ‎- Normal. Tu cânți.
‎Cântam.
‎Am avut o șansă, am ratat-o.
‎- Ai mai multe șanse. ‎- În China, ai voie un singur copil.
‎Trebuie să te întorci. ‎Găsește o scenă și redescoperă-te!
‎Ești o dulce.
‎Dar partea frumoasă la Paris ‎e că nu te judecă nimeni că nu faci nimic.
‎Practic, e o artă aici.
‎De fapt, e și un nume.
‎Ni se spune ‎flâneurs.
‎Nu ești ‎flâneur.‎ Tu te ascunzi.
‎Și ce ascunzătoare fabuloasă!
‎Măi!
‎Ai zis să ne îmbrăcăm în negru.
‎Am spus s-o faci tu. În ton ‎cu casa de modă a lui Pierre Cadault.
‎Pe de altă parte, ‎eu n-am de ce s-o fac.
‎Visez să-l cunosc pe Pierre Cadault ‎de când aveam 12 ani
‎și furam numere din ‎Vogue ‎de la coaforul mamei mele.
‎E o legendă.
‎Știu, Julien. Mi-am făcut temele.
‎Știu despre cearta lui cu Valentino,
‎relația lui cu Elton John
‎și iguana lui, Evangelista, ‎care pare nemuritoare.
‎De fapt, iguana a murit de cinci ori.
‎Doar au înlocuit-o ‎și i-au dat același nume.
‎- Nu! ‎- Ba da!
‎Sylvie! Ai văzut e-mailurile ‎despre strategia pe rețele?
‎Cadault le detestă, dar managerul lui ‎știe că are nevoie de ele.
‎Dacă obținem contractul, ‎discutăm mai târziu.
‎Azi observă, admiră
‎și fă-te nevăzută!
‎Nicio problemă, ‎m-am îmbrăcat în negru.
‎Ăsta nu-i negru, e aproape negru.
‎Din secolul XIX,
‎numai casele ‎alese de Federația Franceză a Modei
‎își pot numi creațiile ‎haute couture. ‎Desigur, Pierre Cadault e printre ele.
‎Monsieur‎ Cadault nu urmează tendințe,
‎el e un artist.
‎Chiar și acum,
‎s-a oferit să creeze costumele ‎pentru noul balet de săptămâna aceasta.
‎Ia-mă de mână!
‎Dă-mi drumul!
‎Dominique, aș vrea să nu arăți costumele, ‎nu-s gata!
‎Pierre, ‎oh là là, ‎sunt gata de mult.
‎Fac cinste baletului.
‎Asta spunea și echipa de la Savoir, ‎n'est-ce pas?
‎Oh, da.
‎Instagramerii.
‎Vai, nu, ‎Monsieur ‎Cadault,
‎e onoarea carierei mele să fiu aici.
‎A vieții mele.
‎Și tu?
‎Mai mult decât onorată.
‎Ce mai…
‎de când mă știu…
‎v-am admirat munca și faptul că sunt aici
‎este fabulos.
‎Fabulos?
‎Creațiile dvs. sunt delicatese.
‎Îmi vine să le mănânc!
‎Pierre!
‎Așteptați!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ce înseamnă ‎ringarde?
‎Înseamnă simplă.
‎Te-a făcut țoapă.
‎Ce? Din cauza brelocului?
‎22.300 URMĂRITORI
‎BRELOCUL GHINIONIST
‎SIMPLĂ? ‎DA, ȚOAPĂ / NU, DULCE
‎E băiatul sau iubitul ei?
‎Eu doar…
‎mă uitam să văd dacă salata Caesar ‎chiar merită 20 de euro.
‎E insistentă.
‎Îl cam controlează.
‎Ca o mamă.
‎Iar acum îl hrănește.
‎Ca…
‎o amantă.
‎Doamne! Sper să fie așa.
‎Cine greșește cumpără vin.
‎Așa de sigur ești că ai dreptate?
‎Sunt profesor de semiotică. E…
‎Știința simbolurilor.
‎Am un master în comunicare.
‎Atunci, știi că asta îmi e meseria. ‎Să citesc semne.
‎Oameni.
‎Thomas.
‎Emily.
‎De unde știm cine câștigă pariul?
‎Stăm aici până se vor da de gol.
‎Ce bei?
‎Și în restul zilei ‎nimeni n-a vorbit cu mine.
‎În primul rând ‎e cam ‎ringard ‎să-i spui cuiva ‎ringarde.
‎Nu-i așa?
‎Nu zic c-aș fi deosebită…
‎E cea mai în vogă cafenea din Paris. ‎Cel puțin, ca istorie.
‎Serios?
‎Căminul lui Jean-Paul Sartre ‎și Simone de Beauvoir.
‎Lumea se bulucea să-i vadă.
‎Am citit ‎Al doilea sex‎ la facultate.
‎Majoritatea.
‎Dar știai că multă vreme,
‎cafeneaua de vizavi, ‎Les Deux Magots, era cea în vogă?
‎Acolo se duceau Hemingway și Picasso.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Sartre și de Beauvoir au decis că era ‎prea burgheză și au fugit la Café de Flore
‎fiindcă era goală, și deodată…
‎Café de Flore a ajuns în vogă.
‎Când două lucruri sunt alăturate,
‎suntem nevoiți să le comparăm.
‎Café de Flore și Deux Magots.
‎Sau‎ ringarde‎ și deosebită.
‎Nu ești ‎ringarde.
‎Ia stai! Ce?
‎Cine e al treilea?
‎Nu vom ști cine a câștigat pariul.
‎Nu-mi pasă de pariu.
‎Voiam doar să mai vorbim.
‎Păi…
‎Am putea vorbi altundeva?
‎Undeva mai deosebit?
‎Bine.
‎Da.
‎Doamne!
‎- Toate sunt în franceză. ‎- Bună dimineața și ție!
‎Nu-s cărțile mele. ‎Erau aici când m-am mutat.
‎Am o regulă.
‎Dacă duc o fată acasă ‎și nu are cărțile ei,
‎nu pot face dragoste cu ea.
‎Am cărțile mele.
‎E prea scump să le trimit de la Chicago, ‎așa că le-am descărcat pe iPad.
‎Arată-mi iPad-ul!
‎De ce?
‎Ca să pot face dragoste din nou cu tine. ‎Cu cugetul curat.
‎- Sigur nu vrei să faci duș la mine? ‎- Nu vreau să mă spăl de tine încă.
‎Spune-mi că ne revedem diseară!
‎Bine, sigur.
‎- Cine e? ‎- Un profesor, l-am cunoscut aseară.
‎N-am mai făcut așa ceva.
‎Putea să fi fost un asasin.
‎Mi s-a părut că am auzit ‎două ‎petites morts…
‎Două ce?
‎Mici morți.
‎Înseamnă orgasm.
‎Și se pare că ai murit ‎de cel puțin două ori azi-noapte.
‎Doamne! Mor de rușine.
‎Mici morți?
‎De ce ziceți așa? Sună morbid.
‎Nu, e de genul…
‎E atât de intens, încât mori,
‎iar apoi renaști.
‎O nouă persoană.
‎Ia te uită, ‎la belle ringarde!
‎- Mă lași? ‎- Am zis ‎„belle”.
‎Ringarde‎ nu pot să neg.
‎Nu sunt o țoapă.
‎Azi-noapte am fost ‎cu un profesor de filosofie.
‎E și mai rău, e plicticos.
‎N-a fost plicticos.
‎Mi-a recitat din Rimbaud, sexy.
‎Fostul îmi cita ‎doar din ‎Urzeala tronurilor.
‎America, pare o închisoare.
‎În fine, poetul acesta explică ‎de ce ai întârziat și tu o dată.
‎Nu. Sylvie mi-a transmis ‎să vin doar la 11.
‎Ce ședință e acolo?
‎- Pentru contul Fourtier… ‎- Ceasurile?
‎Eu le fac online-ul. ‎Sylvie a zis de ce m-a exclus?
‎Categoric nu.
‎Dar nu mă simt în largul meu.
‎Așa că plec.
‎De ce n-am fost chemată la ședința ‎cu Fourtier? Mi-ai zis să mă pregătesc.
‎Luc, spune-i lui Emily că nu se mai ocupă ‎de online pentru Fourtier.
‎E în carantină pentru mărcile de lux.
‎Bine, îi spun.
‎Sunt chiar aici. ‎E vorba de Pierre Cadault?
‎Și mai spune-i
‎că nu vreau s-o aud văicărindu-se. ‎Poate să plece!
‎Da, îi spun.
‎N-am greșit cu nimic!
‎Și să te asiguri ‎că știe ce-i aia carantină!
‎Sigur.
‎Înseamnă tot aia și în engleză!
‎Știam că aveam șanse puține cu Cadault.
‎Dar erau șansele lui Sylvie.
‎Umblă după el de când sunt eu la Savoir.
‎Oare îi pot explica lui Pierre?
‎Ce să-i spui?
‎Hai, imaginează-ți că sunt Pierre!
‎Dați-mi voie…
‎Am fost retrogradată ‎din cauza unui accesoriu.
‎Măcar ai un nou accesoriu masculin sexy.
‎Cum merge?
‎O nebunie. ‎Trei ‎petits morts‎ într-o noapte.
‎Ai învățat o vulgaritate nouă!
‎Da.
‎A refuzat să facă duș după, ‎ca să-și aducă aminte.
‎- E ciudat? ‎- E sexy.
‎Deși probabil de-aia miroase a P ‎în metrou dimineața la ora de vârf.
‎Miroase a public?
‎A păsărică.
‎- Mindy! ‎- Ce?
‎Ai fost cu metroul?
‎Scuze! Când sunt obosită, ‎devin ‎très‎ răutăcioasă
‎și din cauza ta n-am dormit deloc.
‎De ce a mea?
‎M-am pilit și m-am apucat să caut ‎cluburi de jazz pe Google.
‎Nu știu.
‎Dacă e să mă reapuc de cântat, ‎pot s-o fac aici, unde sunt necunoscută.
‎Au audiții deschise la Crazy Horse.
‎Deloc nebunesc.
‎Nu mă duc.
‎De ce nu?
‎Încă am PTSD după ‎Chinese Popstar.
‎P e de la posttraumatic, da?
‎Emily, da.
‎Bine. Doar…
‎Treci peste și cânți.
‎Uneori mă îndoiesc ‎că voi mai cânta vreodată.
‎Dar pentru mine?
‎Poate… Nu știu.
‎Nu acum.
‎De ce nu acum? Nu se uită nimeni.
‎Vrei să cânt acum?
‎- Da! ‎- Sunt oameni.
‎Și ce? Alege ce cântec vrei!
‎Nu te voi judeca.
‎Nu judec.
‎Bine, fie.
‎- Nu te pot privi. ‎- Bine.
‎- Eu o să… Ține! ‎- Bine.
‎- De departe. Nu te privesc. ‎- Bine.
‎Ce vrei să cânt?
‎Nu știu, ce vrei tu.
‎Nu s-a uitat nimeni.
‎Nicio grijă!
‎Un cadou.
‎Delta lui Venus.
‎E foarte sexy.
‎Urcăm și o citim?
‎Sau nu mă primești?
‎Dacă mergem acum, rămânem nemâncați.
‎Mai bine avem la ce să jinduim.
‎Bună!
‎- Bună, Emily! ‎- Bună!
‎Prezintă-ne prietenului tău!
‎El e Thomas.
‎Thomas, prietena mea, Camille, ‎și iubitul ei, Gabriel.
‎Da, te-am auzit. Am auzit de tine.
‎Gabriel e bucătar ‎la un restaurant din scuar.
‎Dar azi ne va găti altcineva tapas, ‎în arondismentul zece.
‎Da. Veniți cu noi!
‎Nu vrem să dăm buzna ‎peste cina voastră.
‎Vă rog, o să fie distracție!
‎Îmi place vinul spaniol, de ce nu?
‎- De ce nu? ‎- Da, bine, grozav.
‎O dublă întâlnire.
‎Minunat!
‎Pe aici.
‎- Ce zonă frumoasă! Cum se numește? ‎- Canal Saint-Martin.
‎Pe vremuri era autentic. ‎Păcat că a devenit atât de popular!
‎Și-a pierdut șarmul de odinioară.
‎Mie tot îmi place.
‎E ca Euro Disney, prin comparație.
‎- Ați crescut în oraș? ‎- Nu.
‎- Gabriel e din Normandia. ‎- Am copilărit la o fermă, în Brionne.
‎Ai lui au pus mână de la mână ‎ca să-i plătească școala de bucătari aici.
‎Sunt mândri de bărbatul meu.
‎Ce frumos!
‎Voi doi aveți ceva în comun.
‎Nu sunteți din Paris.
‎O țigară?
‎Da, te rog.
‎Mă mir, bucătarii pe care îi știu ‎și le rulează singuri.
‎Acum știi unul care n-o face.
‎Gabriel, ai ales un vin excelent.
‎Mersi, un mic producător bio ‎din Rioja.
‎Gabriel e foarte priceput la vinuri.
‎Dar la șampanie, Camille e experta.
‎Din copilărie mi se trage.
‎Familia are un mic ‎château‎ în Champagne, ‎Domaine de Lalisse.
‎Domaine de Lalisse?
‎- N-am auzit de el. ‎- E mic.
‎Dar să nu vorbim de asta!
‎E plicticos.
‎Da, înțeleg.
‎E anost să discuți despre vinuri. ‎La fel, despre vreme.
‎E mult mai interesant să-l bei. Nu?
‎Nu cred că Gabriel mă place.
‎De ce spui asta?
‎Îmi dau seama
‎că e gelos că sunt cu tine.
‎Nu cred că e adevărat.
‎E de condamnat?
‎Diseară încercăm să fim mai discreți.
‎Sigur. Cum spui tu.
‎LACUL LEBEDELOR
‎COSTUMELE: PIERRE CADAULT
‎Salut, fată!
‎Scuze, nu mai fac.
‎Am ceva pentru tine. Două lucruri.
‎Vii cu mine sau cu cine vrei la balet, ‎să mai încercăm o dată cu Pierre Cadault.
‎Să nu-mi mai pomenești numele lui!
‎Era pentru lojă!
‎- Ce faci? ‎- Încă nu știu.
‎- Dar n-am venit să fiu retrogradată. ‎- Așa riști să fii deportată.
‎EMILY COOPER ‎VII DISEARĂ LA BALET CU MINE?
‎THOMAS ‎ABSOLUT. NE VEDEM DUPĂ CURSURI.
‎Emily, bună!
‎Încotro, așa dichisită?
‎Am bilete la balet.
‎Cu Thomas, bănuiesc.
‎Da.
‎Înțeleg. Ei bine…
‎O seară frumoasă!
‎Ce e?
‎N-am spus nimic.
‎Pare a fi o seară interesantă.
‎Ai ceva cu el?
‎Scuză-mă, dar mi se pare snob.
‎Un bou care face pe intelectualul.
‎Cunosc genul.
‎Poate tu nu-ți dai seama, ‎cum nu ești din Paris…
‎Nici tu nu ești.
‎Scuze, eu…
‎- N-am vrut să sune așa. ‎- Bine.
‎Cred că-ți pierzi timpul ‎cu unul care nu te merită.
‎Emily!
‎Arăți minunat în rochia asta.
‎Dar arăți și mai bine fără ea.
‎Și tu arăți bine.
‎E o mică problemă.
‎Știai că în seara asta e ‎Lacul Lebedelor?
‎E o glumă?
‎Ce?
‎Ultima oară am fost aici la ‎Boléro.
‎O capodoperă. ‎Lacul Lebedelor‎ e comercial.
‎Sau va redeveni în vogă, ‎cum e Café Deux Magots?
‎Încerci să mă bați cu argumentele mele, ‎dar e clar că n-ai înțeles ce am spus.
‎Bine.
‎Vreau să-l abordez pe Pierre Cadault, ‎deci poate reziști până atunci.
‎Ai venit pentru Cadault?
‎Deci, un balet amărât și o întâlnire ‎penibilă cu un designer supraapreciat.
‎Doamne! Chiar că ești snob.
‎Poftim?
‎Nu-ți place defel să-ți placă ceva, nu?
‎Snob. Ultimul refugiu ‎al unei minți simple.
‎Minte simplă?
‎Simplă, dar frumoasă.
‎Ce-ar fi să te duci, ne întâlnim după ‎și te răsfăț cu o partidă de sex super?
‎Cred că amândoi am prefera asta.
‎Thomas, ești profesor în semne,
‎deci îți va fi ușor ‎să-l recunoști pe ăsta.
‎E mai degrabă un gest.
‎Te cunosc?
‎E ‎ringarde‎ de deunăzi, ‎de la firma de marketing.
‎Emily, de la Savoir.
‎Mademoiselle, ‎e o lojă privată.
‎Am venit să-mi cer scuze pentru deunăzi,
‎pentru că v-am ofensat, ‎și să vă spun că…
‎așa e.
‎Sunt o țoapă cu un breloc nasol.
‎De fapt, vreți să știți de unde îl am?
‎Eram obsedată cu prietenele mele ‎de ‎Gossip Girl.
‎Ne visam Serena van der Woodsen,
‎cu toaletele ei superbe și foarte scumpe.
‎Dar nu ne-am permis de la designerii aceia
‎decât un breloc ‎de la un magazin din Winnetka.
‎Deci…
‎da.
‎În sensul ăsta, am fost ‎ringarde.
‎Chem paza.
‎Credeți că ‎ringardes‎ nu respectă ‎designerii. Îi idolatrizăm într-atât
‎încât ne cheltuim ultimul ban ‎pe un accesoriu idiot,
‎cu care ne simțim manechinele voastre.
‎Ne puteți ridiculiza.
‎Dar, în realitate…
‎aveți nevoie de noi.
‎Fără țoape ca mine,
‎n-ați fi în vogă.
‎Incredibil, a fost Dan.
‎- Poftim? ‎- Gossip Girl.
‎Ne-am uitat la tot serialul ca să aflăm…
‎că e Dan.
‎Mademoiselle.‎ Loja aceasta ‎e pentru VIP-uri.
‎Nicio problemă.
‎Oricum, n-am ce căuta aici.
‎Te-ai dus la balet aseară, nu?
‎Eu…
‎M-au sunat ‎de la biroul lui Pierre Cadault.
‎- Îmi pare rău. ‎- Vrea să ne întâlnim.
‎A insistat să vină și Gossip Girl.
‎Bănuiesc că tu ești aceea.
‎Asta e bine, nu?
‎Nu știu cum ai făcut, nu vreau să știu.
‎Dar vreau să fii…
‎mai puțin.
‎Ce zici să te rezolvi tu pe tine, ‎eu, pe mine?
‎Ce zici de un bilet dus la Chicago?
‎Mai puțin.
‎S-a făcut.
‎Mult mai puțin.
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu