‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎„Pot să florile?”
‎Trandafirii roz?
‎Roze ‎rosé…
‎Rosé…
‎Nu sunt pentru dvs. ‎Sunt trandafiri din sud.
‎Poftim?
‎Uitați!
‎Pentru dvs.
‎Vrea trandafirii roz frumoși.
‎Face cinci euro șaizeci, lasă-i șase!
‎Serios?
‎Foarte mult.
‎Mersi. Franceza mea de baltă nu ajută.
‎Nu. Ea nu e drăguță cu nimeni.
‎Tu ești drăguță. Și franțuzoaică. ‎Și vorbești engleză!
‎Desigur. Am crescut ‎cu programe TV americane.
‎Dar tu? În vizită din State?
‎Acum locuiesc aici.
‎Tocmai m-am auzit spunând asta ‎și nici mie nu mi-a venit să cred.
‎- Emily. ‎- Camille.
‎Cum ai avut norocul să te muți la Paris?
‎Firma de marketing din Chicago ‎la care lucrez a cumpărat una de aici.
‎Eu vin cu perspectiva americană.
‎Și ei ce părere au?
‎Cam ca florăreasa aia.
‎Să te duci ‎la Le Marché des Enfants Rouges!
‎- E în Marais. ‎- Bine.
‎Ai multe locuri grozave de vizitat acolo. ‎Ia metroul până la Filles du Calvaire!
‎Ultima oară când am luat metroul, ‎am ajuns în arondismentul 21.
‎Sunt numai 20.
‎Exact.
‎Orașul ăsta e copleșitor.
‎Liniștește-te!
‎Parisul pare mare, ‎dar, de fapt, e doar un orășel.
‎Îți dai seama de asta după un timp.
‎De fapt, ce faci diseară?
‎Dacă e marți, cursul de franceză.
‎Am o idee mai bună.
‎Lucrez la o galerie de artă ‎și diseară avem un vernisaj.
‎Un public interesant, ‎inclusiv oameni din Chicago.
‎Îți știi pe Randy Zimmer?
‎Hotelierul?
‎Am auzit de el, e noul Ian Schrager.
‎Scuze celui vechi!
‎Caută obiecte de artă. ‎Pentru noul lui hotel de la Paris.
‎Vino!
‎E la Galerie de Garipuy, în al patrulea.
‎- Care e lângă al cincilea? ‎- Pe malul opus al Senei.
‎O să te înveți tu!
‎- Trebuie să plec. ‎- Bine.
‎- Îmi pare rău. ‎- Mie nu.
‎Ne vedem diseară!
‎10.400 URMĂRITORI ‎@EMILYÎNPARIS
‎#CÂNDTOTULSEVEDEROZ!
‎Paquets‎ ale mele!
‎În sfârșit!
‎Da, bine. Nicio grijă!
‎Mă ocup eu.
‎De tine cine se ocupă?
‎Bine. Poftim! Îl ții?
‎Nicio problemă.
‎Doamne!
‎Știi…
‎avem și noi cărămizi.
‎Câteva lucruri de acasă care-mi lipseau.
‎Nu alea.
‎Alea sunt de la birou.
‎- Cu ce te ocupi? ‎- Marketing.
‎Nu!
‎Untul meu nesărat de arahide bio!
‎Fostul meu.
‎Îmi pare rău.
‎Nu, fără el pot trăi. Dar…
‎untul de arahide!
‎Acum ești la Paris, ‎sigur găsim ceva mai bun.
‎Dumnezeule!
‎N-am mai mâncat o astfel de omletă. ‎A fost grozavă!
‎- Sigur nu vrei unt de arahide? ‎- Nu mai vreau, din cauza ta.
‎Deci faci reclame la lenjerie?
‎Produse de lux.
‎Lenjeria era un cadou.
‎De la un client.
‎- Trebuie să fi fost încântat de tine. ‎- Sper. Profesional.
‎Nici asta n-a sunat bine.
‎Adevărul e că mă deranjează darul.
‎De ce?
‎Unu, e însurat. ‎Doi, are o relație cu șefa mea,
‎care ar vrea să mă întorc la Chicago.
‎Și trei, nu se cade deloc.
‎- Ce încurcătură! ‎- Așa e. Urăsc încurcăturile.
‎De mică aveam reguli.
‎Mazărea nu atinge morcovii.
‎Sosul trebuie ținut separat
‎și îmi plac cârnații netăiați.
‎Acestea fiind spuse,
‎te ajut să faci curat, înainte să plec.
‎Nu!
‎Este…
‎Distruge tigaia.
‎E pentru vase.
‎Ăsta e secretul omletelor.
‎Nu curățăm niciodată…
‎lăsăm lucrurile în sucul lor.
‎Regulile mele.
‎Bine.
‎Sunt frumoase. Mulțumesc.
‎- Cu cine e? ‎- Cu Antoine.
‎- Se ceartă. ‎- Ești un geniu.
‎Ce-și spun?
‎Ea îi reproșează ‎că nu o apreciază,
‎iar el amenință ‎că se duce la alte agenții.
‎Doamne! Trebuie să fac ceva.
‎Nu, atât mai lipsește, ‎să intri călare pe parfumul lui.
‎Dacă un client pleacă ‎imediat după sosirea mea,
‎vinovata e una singură.
‎Sper că nu întrerup.
‎Ba bine că nu!
‎Americanca la Paris.
‎Intră!
‎Voiam doar să-ți spun ‎că diseară mă văd cu Randy Zimmer.
‎Cu cine?
‎Hotelierul.
‎Ideea ta! Știi tu…
‎Ca firma lui Antoine
‎să creeze un parfum special ‎pentru hotelurile lor.
‎O șansă pentru Maison Lavaux.
‎De ce n-ai spus?
‎Pentru că…
‎nu eram încă gata să spunem.
‎E de ultimă oră. Foarte nou.
‎Captivant.
‎O idee super, Sylvie.
‎De unde-l cunoști?
‎Emily?
‎O prietenă comună de la Paris.
‎- Bine. ‎- Da.
‎În fine…
‎Voiam doar să vă spun că le-a plăcut.
‎Momentan. Deci urați-mi succes!
‎Nu cred că e nevoie.
‎Pentru tine.
‎Pentru ziua de marți.
‎Pa!
‎Isteață fată!
‎Ce crezi că faci?
‎Julien mi-a spus că vorbește ‎cu alte agenții. Am vrut să ajut.
‎N-am nevoie să mă salvezi.
‎Și nici să-mi asum o idee ‎care nici nu știu dacă-mi place.
‎- O să-ți placă. ‎- Nu fi sigură!
‎Apropo, cadoul ăla de la La Perla. ‎De la cine ziceai că e?
‎Doar… de la prietenul meu.
‎Noul meu prieten, Gabriel.
‎Gabriel?
‎Se pare că ți-ai făcut mulți prieteni noi.
‎Te invităm la prânz.
‎- Dar eu… ‎- Acum!
‎Bine.
‎Ce pui la cale cu Sylvie și Antoine?
‎A remarcat cineva ‎ce nefiresc e biroul ăsta?
‎Drama vine de la tine.
‎Vorbești serios?
‎Crede că nu știm.
‎Ce să știți?
‎A ce miroase?
‎A pericol. ‎Sylvie a văzut cutia de la La Perla.
‎Da, era…
‎De la un prieten.
‎La Perla e preferatul lui Antoine.
‎Mulți cumpără de acolo. E faimos.
‎Luc, ajută-mă!
‎Lucrez cu Sylvie de aproape 12 ani.
‎Pare înfricoșătoare, ‎dar e foarte cumsecade.
‎Da? Te-a călcat în picioare.
‎E bună în meseria ei, da?
‎Ideea e ‎că Antoine era un client tânăr, sexy,
‎și s-a dat la Sylvie. La greu.
‎- Era însurat pe atunci? ‎- Firește.
‎Avea o soție, apoi și-a luat o Sylvie.
‎Și asta i-a fost de ajuns. Un timp.
‎Voi chiar nu simțiți mirosul?
‎Nu. Una e să-ți înșeli nevasta cu amanta.
‎Alta, să-ți înșeli amanta ‎cu o tânără americancă.
‎Poftim?
‎- Nici pomeneală. ‎- Nu înțelegi.
‎Dacă lenjeria aia ‎nu era de la noul tău prieten
‎și dacă te gândești ‎să începi ceva cu el, mai gândește-te!
‎Am călcat în rahat.
‎Fără nicio îndoială.
‎De ce încerci ‎să intri în grațiile femeii ăleia?
‎Mi-e șefă. Iubitul ei, clientul nostru, ‎mi-a trimis lenjerie și o s-o returnez.
‎E a ta.
‎Iar el e al soției lui. Și al lui Sylvie.
‎Și al altora cu care și-o trage, ‎deci de ce nu?
‎Nu ești la Paris cu adevărat
‎până nu ai cel puțin o aventură ‎complet nelalocul ei.
‎Îmi doresc mai degrabă ‎respectul lui Sylvie.
‎Nu vei reuși în veci.
‎Vrea să-ți cumpere haine
‎și să te ducă peste tot la Paris?
‎- Probabil. ‎- Atunci, fă-ne cunoștință!
‎- Mie mi se rupe de Sophie. ‎- Sylvie.
‎În fine.
‎Frumoasă galerie! Cine te-a invitat?
‎O fată cunoscută la florăria din cartier.
‎M-a ajutat să evit flori urâte,
‎mi-a sugerat localuri ‎și m-a invitat la vernisaj.
‎Doamne! Crezi că îți făcea curte?
‎Poftim? Până acum, nu credeam.
‎Uite-l!
‎- Cine? ‎- Randy Zimmer.
‎Cel cu blonda super?
‎Da, ea e Camille.
‎- La ea ar trebui să ne dăm. ‎- Termină!
‎Urează-mi succes!
‎Baftă, barosană!
‎Emily!
‎- Bună! ‎- Mă bucur că ai venit.
‎Chicago față în față cu Chicago.
‎Randy Zimmer. Emily Cooper.
‎Sunt o mare admiratoare.
‎Mulțumesc.
‎Emily s-a mutat aici, ‎lucrează la o firmă de marketing.
‎- Am zis corect? ‎- Perfect.
‎Bine. Vorbim mai târziu ‎despre exponatul acela.
‎Bine. Să nu uiți!
‎- Mersi din nou. ‎- Ce bine că ai venit!
‎E grozav că deschizi un hotel Zimmer ‎la Paris!
‎Da… în noiembrie.
‎În ‎Business Week‎ din martie 2010 ai spus ‎că vrei un hotel reprezentativ aici.
‎Mi-ai memorat interviurile?
‎Da. La inaugurarea din South Beach, ‎în 2015,
‎ai zis în ‎Architectural Digest ‎că un hotel bun are nevoie de ecou.
‎Da.
‎Mersi.
‎Atunci, de ce n-o faci?
‎Ce anume?
‎Pentru ecou, ‎trebuie să ațâți toate simțurile.
‎Nu doar priveliști și lenjerie de pat, ‎ci și mirosul.
‎- Care e problema cu mirosul? ‎- Niciuna. Lipsește.
‎Tocmai asta e.
‎E ca un panou publicitar gol ‎în inima târgului.
‎Un spațiu valoros irosit.
‎- Continuă! ‎- Ca atunci când vinzi o casă.
‎Se recomandă să coci fursecuri.
‎Mirosul evocă imaginea căminului primitor, ‎zahărul, untul, un loc fericit.
‎Îți trebuie fursecuri, Randy.
‎Îmi dai tu un fursec?
‎Cartea mea.
‎O prezentare bună.
‎Sunt aici până mâine.
‎Arată-mi ce poți, Chicago!
‎- Bun venit la Savoir! ‎- Mersi.
‎Randy Zimmer, Antoine Lambert,
‎patronul și nasul fin al Maison Lavaux.
‎Iar ea e în fruntea Savoir, ‎Sylvie Grateau.
‎Deci avem fruntea
‎și nasul.
‎- Tu ce ești? ‎- Gura?
‎Eu credeam că picioarele.
‎Bine…
‎Începem?
‎Un parfum e ca o simfonie.
‎Încă un exemplu.
‎Pentru parfumul nostru reprezentativ
‎am început cu o melodie simplă.
‎Note de vârf de bergamotă, ‎mandarin și vetiver.
‎Notele mijlocii sunt inima parfumului.
‎Ylang-ylang, lavandă provensală.
‎Și, pentru profunzime și consistență, ‎note de bază de indol.
‎A cărui moleculă e identică ‎cu cea de ‎merde.
‎Tocmai a spus…
‎- Rahat. ‎- Specialitatea ta.
‎Știu, greu de crezut, dar adevărat.
‎În viață, trebuie să împaci mireasma cu…
‎Miasma?
‎Asta înseamnă un ‎parfum compliqué.
‎Ideea e interesantă,
‎dar e o decizie majoră
‎și eu plec mâine.
‎Ce păcat!
‎Poate găsești un parfumier bun la Chicago.
‎Vreau să reușim, Sylvie.
‎Mai ești clientul nostru?
‎Ce-ar fi să luăm cina împreună?
‎- Și mai vorbim. ‎- Minunat.
‎Orice local cu o stea Michelin.
‎Am niște idei.
‎Nu, Emily, tu ești expertă în Paris.
‎Fă tu rezervarea,
‎dar să nu-l dezamăgim pe Randy ‎în ultima lui seară!
‎S-a făcut!
‎- Bine. ‎- Mersi.
‎Da. În seara asta. Acum.
‎E ‎très‎ important.
‎E imposibil. Nu mai avem locuri.
‎Înțeleg, nu mai aveți locuri.
‎Mulțumesc.
‎Mersi pentru ideea super.
‎Și știu că tu ai fost.
‎- Ne străduim. ‎- Bine de știut.
‎Cadoul meu ți-a plăcut?
‎Da, ai fost foarte atent, dar…
‎nu, nu era nevoie.
‎Nicio problemă.
‎Și cam nelalocul lui.
‎Cine spune asta?
‎Eu. Nu obișnuiesc să accept ‎lenjerie intimă de la clienți.
‎Mai ales de la clienți însurați.
‎Asta crezi tu?
‎Că e pentru mine?
‎Da?
‎Nu era pentru mine. Ci pentru tine.
‎Ca să te simți sexy și puternică.
‎O femeie îndrăzneață, ‎gata să înfrunte lumea.
‎Chiar și Parisul.
‎Dar scuze!
‎- Înțeleg că ai alte limite. ‎- Da, așa e.
‎Iubesc claritatea. Separ ‎viața profesională de cea personală.
‎Îmi plac lucrurile organizate ‎în recipiente.
‎În Franța, așa procedăm.
‎Ești la Paris,
‎o să vezi ce lucruri minunate ‎sunt în afara…
‎Cum se spune? Cutiuței… tale?
‎Să-i zicem recipient!
‎Emily,
‎fă o rezervare la Grand Véfour!
‎Bine.
‎Antoine!
‎Acolo nu prinzi loc așa târziu.
‎E imposibil.
‎Mă urăște.
‎Cum ai izbutit?
‎Am stat online ‎până a contramandat cineva.
‎Bine. Așteptați aici!
‎O masă pentru șase ‎personnes, ‎Emily Cooper.
‎Sunt impresionat.
‎Eu n-am reușit să fac o rezervare aici.
‎Emily e super.
‎Da, ar fi super dacă ne-am putea așeza.
‎Mai știi când te-am adus aici, Sylvie?
‎Nu.
‎Nu avem o rezervare pe acest nume.
‎Ba da. Am confirmat online.
‎Nu, îmi pare rău.
‎Uite!
‎E-mailul de confirmare.
‎Șase persoane, ora 21:00, 08/11.
‎Da. Vă așteptăm pe 8 noiembrie.
‎Atunci aveți rezervarea.
‎Astăzi e 11 august.
‎- Doamne! Voi inversați ziua și luna. ‎- Nu, voi le inversați.
‎Dar poate…
‎E foarte important…
‎Bine.
‎Alo!
‎Gabriel, Emily la telefon.
‎- Cine? ‎- Emily Cooper, vecina ta.
‎Bună, Emily!
‎Nu prea te aud.
‎Vreau să-ți cer o favoare. ‎E un client important…
‎- Cel cu lenjeria. ‎- Și alții. Ai loc pentru șase?
‎În seara asta?
‎- Da, perfect! ‎- Nu, eu…
‎Am mare nevoie de tine. ‎E slujba mea la mijloc.
‎Închidem în 30 de minute.
‎Bine, ne vedem în 15.
‎Da!
‎Am o veste bună și una grozavă!
‎Care-i vestea bună?
‎Cina e în arondismentul cinci. ‎Gătită de un bucătar tânăr și promițător.
‎Și vestea grozavă?
‎Venim la Le Grand Véfour pe 8 noiembrie, ‎la inaugurarea Zimmer!
‎Bine.
‎Minunat.
‎Ne trebuie personalitatea.
‎Mă gândeam la lemn de cașmir,
‎mugur de iasomie,
‎orhidee exotice.
‎Ar putea fi foarte romantic.
‎Sigur, în hotelul tău ‎o să vrei ceva mai ‎coquin.
‎Obraznic.
‎Ai noroc, Antoine e maestru.
‎Mi se pare romantic ca un lanț de hoteluri ‎să aibă parfumul lui.
‎E ca mariajul perfect.
‎O aventură! E mult mai romantic.
‎Exact. De-aia se duce lumea la hotel.
‎Mai ales la Paris.
‎Vrei ca parfumul să evoce ‎clipa petrecută împreună.
‎Pentru ca oamenii să revină iar și iar.
‎Cu timpul, parfumul se stinge.
‎Trebuie doar reaplicat ‎și pasiunea dă iarăși năvală.
‎Randy, eu cred că parfumul hotelului tău ‎devine un afrodisiac.
‎E o propunere foarte interesantă.
‎Atâtea posibilități!
‎Atâtea!
‎- Un toast pentru amanți! ‎- Pentru amanți!
‎Vechi și noi.
‎Pentru asta!
‎Bine, Antoine.
‎Să alegem parfumul! ‎Avocații mei te vor contacta mâine.
‎Fantastic!
‎Asta înseamnă că rămâi la Savoir?
‎Sigur, Sylvie. Nu te-aș părăsi.
‎Să mai închinăm o dată ‎pentru o aventură între legende:
‎Zimmer Hotels și Maison Lavaux.
‎Iată-l pe bucătarul nostru nemaipomenit ‎și prietenul meu, Gabriel!
‎N-o fi Le Grand Véfour, dar…
‎Prefer să fiu deschizător de drumuri.
‎Ai grijă! Poate te furăm la Zimmer.
‎Are numărul meu.
‎Vă mulțumesc că ați venit.
‎Mulțumesc.
‎Deci el e noul tău prieten Gabriel?
‎Da.
‎A fost nemaipomenit.
‎- O nimica toată. ‎- Ba nu, te-ai dat peste cap.
‎- M-ai făcut să arăt minunat. ‎- N-a fost greu deloc.
‎Mergem?
‎Mulțumesc pentru masă.
‎- A fost ‎incroyable. ‎- Cu plăcere.
‎Și, dacă-mi permit, ‎ai gusturi fine la lenjerie.
‎- Poftim? ‎- Așa e.
‎Chiar că are. Da.
‎Mersi încă o dată. Ne vedem mai târziu.
‎Emily!
‎Trebuie să spun ‎că ai făcut o treabă bună azi.
‎Sylvie, vreau să câștigăm împreună.
‎Limba îmi mai pune piedici,
‎dar… să știi că mă obișnuiesc.
‎Ieșim la un pahar, vino dacă vrei!
‎Dar cred că ai lucruri mai bune de făcut.
‎Suntem vecini. Nu vreau complicații.
‎Uneori, cele mai bune relații ‎sunt complicate.
‎Ai uitat ceva?
‎Da.
‎Noapte bună!
‎- Emily! ‎- Camille, bună! Ce nebunie!
‎Ne tot întâlnim în cartier. ‎Tocmai am luat masa cu Randy Zimmer.
‎- Aici? ‎- Mâncarea e fabuloasă.
‎Știu, bucătarul e iubitul meu.
‎Gabriel?
‎Da. Îl cunoști?
‎Oarecum. Locuiește cu un etaj mai jos,
‎nu departe de aici, lângă piața de flori, ‎unde ne-am întâlnit noi două.
‎Vă cunoașteți?
‎Se dovedește că da.
‎Vezi? Ți-am spus eu.
‎Parisul pare mare, dar e doar un orășel.
‎Cât mă bucur să te văd!
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu