СЕРІАЛ NETFLIX
Боже.
Дідько!
Що ж, вітаю.
Ви на 4,5 місяці вагітності.
Як це взагалі можливо?
Я ж стара карга.
Тобто так, я щось відчула, але думала, що це менопауза.
У менопаузи й вагітності є спільні риси,
тому це не дивно.
Що?
Чудова новина — усі здорові.
Тести й дитина в порядку. Сказати стать?
Я хочу в минулому не мати сексу з протилежною статтю.
Джен, я розумію, що це шок, але також і диво.
Жінки вбили б, щоб завагітніти у вашому віці.
Трясця!
-Вітаю, лікарко Ашмані! -Джуді. Привіт.
Привіт. Я з гостинцями.
З гостинцем. Не буду перебільшувати.
Боже. Це моя яхта?
Сподіваюся.
Перший морський пейзаж, малювала з пам'яті.
Ще я чимало курила трави, тож…
Це дуже гарно й люб'язно.
Дякую.
Це я вам маю дякувати за все.
Ще я хотіла сказати, що ви мали рацію: сама я б не впоралася.
Рада, що у вас була подруга, яка змогла допомогти.
Я теж.
Сподіваюся, зможу їй віддячити.
Ну, може, зможете, коли закінчите лікування.
Я ж закінчила.
Через два тижні ще потрібно
перевірити вашу реакцію на хімію.
Так, точно. Гадаю, реакція в мене хороша,
бо я почуваюся добре.
Чудово. Але, найімовірніше, буде потрібен ще один цикл.
Так. Та ймовірності не для мене. Я в них не вірю.
Добре. Молодець.
Бо чимало моїх пацієнтів
читають Ґуґл, а тому неабияк розчаровуються.
Ні.
Як на мене, те, чого я знаю, не може мені нашкодити.
Що ж мені робити?
А є…
-У вас є партнер? -Який відстій.
Партнер? Це ж не малий бізнес. У мене в тілі грьобана людина.
А відповідальний за це зараз у рехабі.
Як шкода.
Тож я поки не робитиму гучних заяв, доки не видно живота.
Уже видно? Ні.
А де тут є магазин?
-Привіт. -Привіт.
Хтось купив нове пончо.
Так, купив.
Так, ні, побачила його та подумала:
«Куплю я собі це пончо.
І носитиму це пончо».
Так, носи це пончо.
Що за нагода?
Гаразд, це тобі
маленька подяка за допомогу з лікуванням.
Ти не мусиш мені дякувати за допомогу.
Хочу й дякую.
Хотіла запросити повеселитися, але ти працюєш. І подумала,
а чому б не відтягнутися тут?
За дегустацією вина!
Вина.
Так. Це всі твої улюблені сорти з виноградників у Напі.
Дуже мило з твого боку, люба. Це…
-Що не так? -У мене «сухий січень».
-Зараз жовтень. -Ти зрозуміла.
Невже? Може, це якось пов'язане з Беном?
-Що? Ні! -Ти надихнулася.
-Не надихалася я. -Так, твереза на знак солідарності.
Пару разів назвала його ім'я.
-Що? -Ні, я…
Просто хочу зосередитися на своєму здоров'ї.
І розумніше підходити до того, що я кладу у своє тіло.
Так. Мені теж не варто пити.
Але в мене є два тижні без поганих новин.
Тож я житиму у вакуумі радості, а вино тут неабияк допоможе.
Ага, так і є.
Слухай, у мене сьогодні багато справ, тож…
-Так. У тебе ж показ. -Що?
-Показ будинку. -Так.
Так. У мене показ будинку.
Це достеменно.
Так. Вилетіло з голови, бо, знаєш,
клієнт — ще та морока…
А це з нашої з Джеффом поїздки в Бедленд,
хоча назва помилкова, адже там гарно.
Воно чудово впишеться у твій новий дім або в цю коробку.
Я просто не розумію, нащо нам обставляти це місце.
Тут і так усе чудово.
Так, просто тут багато індивідуальності
і зброї!
Зброя для Орінджу — перевага, як і індивідуальність.
Залежить від індивіда.
Гаразд. Приберу їх у свою безпечну кімнату.
Просто не розумію, чому Джефф наполягає на продажі.
Він не хотів дітей. Тож цей дім був мені як дитина.
Але знаєш, штука в тому, Карен,
іноді треба просто прийняти той факт, що це твоє життя
і що треба змиритися,
хай як сильно ти хочеш, щоб усе було інакше.
Господи! Що це за запах?
Це моя колекція свічок «Янкі».
Звісно ж. Як інакше?
Люблю штучки вікка.
-Супер. -Понюхаєш?
-Ні. -Апельсинове морозиво.
Ні!
Ти в порядку?
Так, усе норм.
Ти якась інакша.
Ні, не інакша.
-Привіт. -Привіт!
-Я знаю, у чім річ. -У чім?
У твоєму пончо.
Хіба не класне?
-Таке просторе. -Ага.
-Що ти там ховаєш? -Нічого.
Гей! Обережніше. Це від «ХоумҐудс».
Що ти тут робиш?
Подумала, може, ви зголоднієте.
Узагалі-то я голодна, то що в тебе там?
-Горгонзола й чорисо. -Ні.
Ні?
Добре.
Піду подихаю.
Джен!
Привіт.
Сто чортів в печінку. Що…
На що я в біса дивлюся?
На сина Джен Гардінг за кермом побитого джипа
у хибному місці й хибний час.
Для підозрюваного в наїзді є хороші час і місце?
Добро й зло — поняття суб'єктивні. Хибне для нього — хороше…
Так, це я і мав на увазі.
Так, зачекай.
То малий Гардінг наїхав на власну матір?
Це безглуздо.
Я теж сумнівався.
Та ми знаємо, що Чарлі Гардінг
їздив на авто Стіва Вуда, коли той зник.
Тепер їздить на цій. Та ну. Які шанси, що це збіг?
Досить низькі. Нащо йому збивати матір?
Може, щоб нашкодити Джуді Гейл.
Вона була в авто, що вбило його батька, як і Стів.
Що так закінчив.
Стіва вбили, це інше.
Звідки ти знаєш?
Не знаю.
У Чарлі був мотив.
До того ж він був у домі з імовірним знаряддям убивства.
Яким знаряддям?
Дерев'яною птахою.
Агент Мораніс так і не відповів тобі щодо цього?
Ні. Жодних новин про птаху.
Так.
-Думаю, варто перевірити. -Ні.
-Візьмемо хлопця. Знайду пані Гардінг. -Клас. Ходімо.
Ні, я піду сама.
Спробую поговорити як жінка з жінкою.
А ти спробуй виділити на відео номерний знак.
Що?
Нічого.
Який приємний сюрприз — побачити тебе!
Так, неабиякий сюрприз. Стільки сюрпризів.
Я думала, ти в рехабі.
Був. Але вони мене відпустили.
А тепер я на етапі спокутування провини.
-Чудово. -Ти не мусиш… Це необов'язково.
А ще я заїхав попрощатися.
-Що? -Попрощатися?
Куди ти їдеш?
Повернуся до життя на півночі.
Своєї практики, сина, який уже в коледжі,
хоча він не особливо сумує за татком.
Так, звісно.
Так.
Але основна причина, чому я їду з Лагуни, інша.
Це погані спогади.
Так, я розумію.
Так. Знаєте, я не можу
вибачитися перед ним, але можу перепросити в тебе.
Тож…
Вибач за всі
незручності, які я тобі заподіяв.
-Без проблем. Тобі все пробачено. -Що? Ні.
-Усе добре. -Так.
Справді? Бо насправді це не все.
-У мене є список. -Ні!
-Усе добре. -Годі.
Та ну. Це ж ми.
Добре.
Дякую. Боже, я так хвилювався.
Ти молодець.
Так.
Ми дуже сумуватимемо за тобою, Бене.
Так.
Тобі справді треба їхати?
Я б лишився лише через обов'язок перед батьками.
А так немає…
Не знаю. Більше немає
причин лишатися тут.
-Що? -Якщо треба їхати, то їдь.
-Він би не мусив їхати, якби ти… -Він мусить їхати.
Хотіла, щоб він лишився.
Його син у коледжі.
-Він примхливий. І йому байдуже. -Ага. Ясно.
Так.
Круто. Ну, я…
Я вже піду.
Слухайте. Люблю вас обох.
Ви такі милі,
приязні та добрі до мене, і сподіваюся,
ви знаєте, як багато це для мене важить.
І ми тебе любимо.
-Це так мило. -Що?
Гаразд. Що ж. Так. До зустрічі.
Так, добре. Чао-какао.
Авжеж, бувай.
-Я тебе проведу. -Добре.
Добре.
-Ти норм? -Бувай.
МАМА № 1
Боже ти мій!
Чому ти нічого не сказала?
-Ти про що? -Про багатозначну паузу.
-Він чекав, може, ти щось скажеш. -Що скажу?
Щоб він лишився. Що маєш до нього почуття.
Немає в мене… Ні.
Ти двічі сказала «Бен», коли ми обдовбалися.
Вибач, та я була обдовбана.
Двічі стрибала на члені.
-Невже? -Ага.
Скільки буде цих двічі, коли визнаєш любов?
Не люблю я його.
Я тобі не вірю.
Я навіть дивитися не можу на нього. Ясно?
Я вбила його брата.
-Його брат убив твого чоловіка. -Він цього не знає.
Може, дарма.
А якщо ми просто розповімо йому правду?
-Думаєш, він тобі не пробачить? -Ні, я геть так не думаю.
Ти ж пробачила йому наїзд.
Це не те саме. Тут так не поквитаєшся.
Але ж ми поквиталися. Я сказала тобі правду про Теда.
Мені було важко, ти погрожувала застрелити мене,
а тоді вбила Стіва, але чесно все розповіла.
Глянь на нас.
Ага, глянь на нас. У тебе рак, а мене ось-ось заарештують.
Ти цього не відаєш,
а я точно знаю, що хоч яке лайно ми пережили одна через одну,
ми досі ліпші подруги, так?
-Так. -Бо ми чесні одна з одною, так?
Ну, звісно ж.
Я вагітна.
Що? Ні.
Чому, по-твоєму, я одягла це дурне пончо?
Але так і є.
Боже мій! Від…
Ага, це просто лажа. Мені дуже шкода.
Ні. Це… І довго?
Уже надто довго.
Це неймовірно. Я не можу в це повірити.
Це неймовірно.
Просто скажи, що відчуваєш.
Так, ні. Це неймовірно.
Добре.
Просто…
Мені треба хвилинка.
-Знаю. Може… -Мені треба хвилинка.
Добре. Дідько.
-Мам? -Що?
Чарлі кинув у мене айпад.
Та твою ж маму.
Бляха!
Іди сюди. Ти в порядку?
-Так. -Тебе обійняти?
Добре.
Я люблю тебе.
І я тебе люблю.
Тебе теж.
Що сталося?
Я думала, що в мене буде дитина та сім'я.
-Про що ти думав? -Я кидав його йому.
-Я не винен, що в нього немає рефлексів. -Ви дорослі.
І я надто стара для цього лайна.
Чорт.
Хто там?
Кажеш, це не Чарлі?
Ні, це він. Але кажу тобі,
що не він їхав у машині, яка збила нас. Ясно?
Ні. Я ще не була більш розгубленою.
Річ у тім, що не він наїхав на нас. Просто повір мені.
З якого дива?
Бо я знаю, хто це зробив.
-І хто ж? -Я не скажу.
Боже, ти знаєш, скільки часу ми витратили на цю справу?
Так, багато, але можете припинити.
Не вказуй, що мені робили.
Я не висуваю звинувачень, забудь.
Я маю знати, хто це зробив.
А я сказала, що не можу розповісти.
Може, Чарлі розкаже.
Бен. Це був Бен Вуд.
Що?
Нещасний випадок.
-Це був наїзд. -Так, і йому шкода.
-Йому шкода. -Так. Він спокутав провину.
Він був п'яний.
Ні.
Я не знаю, ясно?
Будь ласка, пообіцяй мені, що ти нічого йому не зробиш.
Я не можу. Я тобі не посестра. А коп.
Будь ласка. Він уже чимало настраждався. Я просто хочу його відпустити.
І що? Не висуваєш звинувачення через вину?
Ні.
Можливо. Але здебільшого…
Ти думаєш, що він спокійно сприйме, дізнавшись, що ти накоїла?
Ні.
-Ти просто не розумієш. -То поясни мені.
Я вагітна.
Вагітна, ясно?
А до чого тут… Чорт забирай.
Агов.
Змерзла?
Можна мені пончо?
Тобі можна все, що забажаєш.
-Ось. -Дякую.
Вибач, Джуді.
Не вибачайся. Ти ж не від мене маєш маля.
Але я взагалі не повинна була б його мати.
Просто…
-Я, чорт забирай, не знаю, що роблю. -Знаєш.
Ні, сяк-так.
Бо Тед. Усе робив Тед. А я…
Тобто він був фіговим чоловіком, але
він був гарною мамою.
Як і ти.
Ти краща мама, ніж я. Усі це знають.
Годі.
Сама я не впораюся, Джуд.
Якщо хочеш віддячити мені за хімію, тоді допоможи.
А як же Бен?
А що з ним?
-Треба йому сказати. -Ні, не можу.
Це немов тенета.
А, може, не тенета. Чекай.
-Хіба це тенета? -Ні, щось не те.
Коротше, це буде несправедливо.
Він заслуговує на правду.
Повну.
Може, він це перетравить,
тобто, так, це займе час, але…
раптом ви зможете жити разом.
Я вже живу та маю партнера.
Жахливе слово.
-Так, відстійне. -Ага.
Але підхоже.
ШАНСИ ВИЖИТИ З РАКОМ ШИЙКИ МАТКИ 4 СТАДІЇ?
Гей, Чарлі Браун, що скажеш? Що в мами в животі?
Бублик?
Він думає, що я товста.
Ні. Що скажеш, Чар? Це дитинка?
Хочеш бути старшим братом?
-Привіт. -Привіт.
Можемо поговорити?
-Гей, можна дещо спитати? -Авжеж.
Гадаєш, я тупий?
Що?
Я зв'язався з агентом Моранісом. Ти не передала птаху.
Ніку, слухай. Я можу пояснити…
Ні, не треба. Я знаю, що тут відбувається.
Справді?
Ти думаєш, що я поганий коп. Що я божевільний.
О ні.
Ні, аж ніяк.
А як тоді це пояснити?
Щоразу як я висуваю теорію, ти робиш таке лице…
-Ні. -Щойно зробила.
-Не можеш зупинитися. -Ні, не робила.
-Що? Ти… Ні. -Ти щойно це зробила.
Ось що ти робиш. Слухай…
Після смерті напарника я був розбитий,
але ти ризикнула й дала мені шанс, коли ніхто не хотів, і я вдячний.
Бо ця робота — єдине, що має для мене значення.
-І для мене. -Я втомився бути на задвірках.
Я знаю, що ти хороший коп, але і я теж.
І заслуговую кращого.
Ти мені винна.
Твоя правда.
Я тобі винна.
Боже. Не знаю, що тут відбувається.
Добре, це було класно.
Боже мій.
Що ви дивитеся?
Можна глянути?
-Хочеш побачити? -Так!
Не лови ґав!
Хочеш перевірити рефлекси?
Не лови ґав!
Ти теж не лови ґав.
Зараз ти отримаєш.
Я… Голову вниз.
Годі!
Просто за вухом. Попався!
-Так. -Дістав! Не чіпай мене. Припини!
Привіт, де ти була?
Шукала ліпший спосіб віддячити.
-Джуді, ми ж ніби обговорили умови. -Знаю.
Але є ймовірність того,
що я не завжди зможу бути поруч так, як би мені хотілося.
Про що ти? Яка ймовірність?
Ти знаєш, про що я.
Та ну. Я завагітніла в 47. Гаразд? До біса ймовірності.
Нас вони не стосуються.
Боже мій. Нагадай мені вирвати клятий дверний дзвінок.
Це для тебе.
Привіт.
Знаю, я вже попрощався, але прийшла Джуді
і дещо мені розповіла, і це… Так.
Усе стало на свої місця.
Ясно, чому ти не можеш дивитися на мене.
Справді?
Бо щоразу, коли ти дивишся на мене…
то бачиш лице того…
хто вбив твого чоловіка.
І я знаю, Стіва тут немає, щоб спокутувати провину.
Тож дозволь вибачитися за нас обох.
Ти не мусиш вибачатися. Ти не маєш до цього стосунку.
Але я маю.
Гей!
Ще раз вітаю, Стіваріно.
Знову п'яний. Який сюрприз.
Думаєш, сядеш за кермо, клятий лузере?
-Не треба. -Ні.
-Не штовхай її, довбню. -Припиніть, хлопці.
Добре. Убий когось, шмат лайна. А мені буде начхати.
Я в курсі.
Мені тебе шкода.
А знаєш, кого мені шкода?
Ту дитину.
Якби в мене був такий батько, то я б ліпше здох.
Треба повернутися!
Газуй, дурепо!
-Що сталося? -Ми збили…
Ми збили оленя.
Вони везли мене додому.
Боже мій.
Я б сказала, але спершу мав дізнатися Бен.
Гадаю, це справедливо, що тепер усі все знають.
Так.
Годі вже таємниць.
Годі.
Бене…
-Що таке? -Що ти тут робиш?
Свою роботу.
Привіт, Ніку.
Усе гаразд?
Вас заарештовано за наїзд на Джен і Джуді.
Що?
-Вибач. -Ви маєте право мовчати.
Усе сказане може бути використане проти вас у суді.
Ви маєте право на адвоката.
Дідько.
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна