EN NETFLIX-SERIE
Jøsses, forbandede lortestøv.
Det er sgu klamt. Skide forhæng.
Undskyld, kammerat! Glemmer du ikke noget?
Er det mors dag?
Nej, det er ikke…
Det er to måneder siden.
Tag din skål, og sæt den i opvaskemaskinen.
Køkkenet er afskærmet. Der er ikke sikkert at være.
Okay, hør efter. Sid ned.
Okay.
Du er nødt til at hjælpe til, mens Judy er i behandling.
Du skal hjælpe mig med at hjælpe hende.
Det er en situation, hvor alle må bidrage.
Hun fik mit værelse.
Ja, det er et stort offer.
Du bor i gæstehuset og kan gøre, hvad du end gør, og jeg kan ikke høre det.
Kan du virkelig ikke høre det fra dit værelse?
Makker…
Kan du stadig hjælpe med tranerne til Kristus?
Hvad for nogle? Åh gud. Hvor mange skal jeg lave?
-Bare tusind. -Super.
Jesus har brug for mange traner. Ja, skat. Læg dem bare i.
Tak, skipper.
Klarer Judy den?
Ja. Det gør hun. Hun klarer den.
Der sker ikke det samme som med mormor, vel?
Nej, det var en anden tid, lægevidenskaben er nået så langt,
og vi gør alle de rigtige ting, så hun skal nok klare sig. Okay?
Okay.
Sveder du i ansigtet?
-Hvad? -Lige her.
-Det mærkede jeg ikke. -Lidt fugtig.
Sig aldrig fugtig i dette hus.
Jeg mener det.
Det fede er, at du har kølehætten på under behandlingen, og…
Det ligner en gammeldags bryderhjelm, men den hjælper dig med at beholde håret.
-Det er godt. Tak, fordi du ordnede det. -Selvfølgelig.
At miste håret er ikke det største problem.
Men de fandtes ikke, da min mor var syg, så vi måtte barbere håret af…
Hun havde ikke hovedformen til det.
-Er du okay? -Ja.
-Her dufter af krystalbutik. -Ja, ingefær-kardemommeolie.
-Nej. -Nej? Okay.
Den skulle holde giften ude.
Men formålet med kemo er at sende giften ind, ikke?
Jo, men en Reiki-healer skrev om en vis Kalina fra en ædru dansefest,
som er specialist i kinesisk kræftmedicin, så jeg følger hendes protokol.
Okay.
Bare du tager den vestlige medicin, som er rigtig videnskab,
kan du tage den pseudomedicin, du vil.
Kalina foreslår også, at jeg tager svampe for at se, hvad kræften vil lære mig.
Er Kalina kultleder?
Jeg spørger for en ven.
Tror du ikke, at universet prøver at lære os noget?
Jeg fik fladlus i Cancún som 18-årig. Hvad var lektionen?
Ikke at knalde ham, der sælger halskæder på stranden.
-Jeg fortalte dig historien. -Ja. To gange.
Er du… Er du nervøs?
Ja, jeg tænker bare.
Kemoen sender mig i overgangsalderen, og så bliver det med børn ikke til noget…
Det er svært. Jeg er så ked af det, skat.
Tak.
Som en trøst er jeg også i overgangsalderen.
Min menstruation er lige så hyppig som sommer-OL.
-Er der en åbningsceremoni? -Ja.
Jeg tænder ild til en tampon og løber rundt i huset.
Okay!
-Regn med mig! -Ja.
Åh, kan du se
Så får du den.
LAGUNA BEACH POLITI
Du gætter ikke, hvad jeg har købt.
Så lad mig ikke gætte. Jeg ved ikke, hvad du gør i fritiden.
Jeg arbejder altid, chef.
-Hvad er det? -Våbnet, der dræbte Steve Wood.
Den fugl?
Ikke den fugl, men jeg var på The Sawmill. Du gætter aldrig, hvem der var der.
-Så sig det. -Ben Wood.
Han havde en fugl magen til. Men hans manglede en hale.
-Og? -Vil du gætte, hvem han fik den af?
Stop det skide gætteri!
Fra Henry Harding. Judy Hale forærede ham den.
Hvad er din pointe?
Dette er min pointe.
Kan du se den her?
Det er den her.
Den her er den der.
Det er den og omvendt.
Den her er den der.
-Kan du ikke se det? -Nej.
Kig nøje efter.
For der er noget her, og det har med Jen Harding og Judy Hale at gøre.
Hvorfor Jen Harding?
Våbnet var i hendes hus.
Jeps.
Bum.
Bør agent Moranis ikke have besked?
Jo, men…
Jeg bør give ham besked, da det er mig, der er bindeleddet.
Ja, men måske kunne du nævne, at jeg fandt den.
Det, du ikke har fundet, er flugtbilisten.
Fokuser på at hjælpe ofrene i stedet for at gøre dem til mistænkte.
Det gør jeg ikke. Som sagt undersøgte jeg området.
Hvad med overvågningsfilmene i området?
Det vil tage tusind timer.
-Lavt regnet. -Så ville jeg gå i gang.
Godt. Kan jeg interessere dig i en snack?
Nej? Okay.
Et blad.
-Okie-dokie. Et dejligt tæppe? -Ja tak.
Som på første klasse, men nødderne er kemo.
Jeg har også nødder.
Lækkert.
-Du klarer det her! Okay? -Ja.
Du gør kål på den her krebs.
Kalder vi den det?
Jeg prøvekører den lige. Tager den med på en prøvetur.
-I krebsemobilen. -Krebs.
Har du krebsen? Jeg er ked af det med krebsen.
Okay, Judy.
Jeg har de gode sager til dig i dag og endnu bedre sager til bivirkningerne.
Tak, Francine.
Jeg kan se på udvalget, at det ikke er din første gang i sadlen?
Nej.
Godt med en prof ved din side.
Ja, det er. Jeg er heldig.
-Godt. Jeg renser lige adgangsstedet. -Okay. Ja.
Jeg løfter dit hår væk. Okay. Godt.
Er du okay?
Ja. Jeg har det fint.
Jeg har glemt at fylde din vandflaske, så det gør jeg lige.
-Det er lige rundt om hjørnet. -Tak.
Forbandede lort. Fandens.
Fint armbånd. Det er smukt.
Tak. Jeg hader det, men jeg går med det, fordi min datter gav mig det.
-Hvor mange børn har du? -Fire. Men kun to gode.
Hold op. Det kan ikke passe.
Jeg ved ikke. Jeg tror, min søn Frankie blev sendt hertil for at torturere mig.
Men du elsker ham alligevel.
Ja. Men jeg ville ikke have valgt ham.
Men det var ikke op til mig. De vælger dig.
Virkelig?
Jeg burde have oset lidt rundt, før jeg valgte min.
Det burde han også. Vi har intet til fælles.
Bortset fra at vi ser Survivor sammen.
Vi nyder at lægge en strategi for, hvordan man røvrender folk.
Det er faktisk sødt.
-Er du klar? -Ja.
Okay, vent. Sådan.
Jeg har dit vand. Hvem er klar til at drikke?
-Mig! -Vi ses senere.
-Tak, Francine. -Her. Okay!
Tak, Francine!
-Er du okay? -Ja. Hold op med at spørge. Alt er fint.
Godt. Læn dig bare tilbage, og se forbløffet til,
da jeg pludselig har udviklet evnen til at folde tusind forpulede traner.
Se dig lige!
Diagram 1A. Fold A til…
Vent, der står fold og fold ud.
Okay. Og så…
Pis. Vend den om. Så B…
At se på dig er mere smertefuldt end kemo.
Jaså? Trækker du allerede krebsekortet?
Giv mig dem.
Fint. Fold de skide ænder.
Hej.
-Kom ind. -Hej.
-Min mor bad mig om at give dig den. -Tak.
Tak, fordi du lader mig bruge dit værelse.
Det var ikke ligefrem op til mig.
Men du ved…
Jeg skal spørge, om du mangler noget?
Jeg… Nej, ellers tak.
Charlie.
Har du set Survivor?
Realityshowet?
Jeg hører, det er godt.
Nej. Det er en masse hungrende mennesker, der snigløber hinanden for dårlig pizza.
Det vidste jeg ikke. Det lyder ubehageligt.
Ja.
Alt er til medicinsk brug. Den eneste frynsegode ved krebsen.
Hvordan er vingummiet?
-Meget lækkert. -Virkelig?
Faktisk … ville jeg nok ikke bemærke, hvis nogle få stykker forsvandt,
da kemoen slår mig helt ud.
Vil du have en pude til eller noget?
Det ville være skønt.
Tak.
Det var så lidt.
CYTOSTATIKUM - KEMOTERAPI
FØR JEG FORSVINDER
Hej. Tak.
Det var så lidt.
LAGUNA BEACH ONKOLOGISK CENTER
Tusind tak, Francine.
Hvor mange flere har du?
Jeg har ikke tal på dem mere.
Men jeg nærmer mig.
Du nærmer dig med alt. Du har kun to behandlinger tilbage.
Ja, gudskelov. Jeg vil ikke savne det.
Men du vil savne mig, ikke?
Jo, selvfølgelig. Men jeg glæder mig til, at det er ovre.
Jeg kan leve igen. Måske tage på ferie.
Åh gud. Jeg har ikke været ude at rejse, siden før Annie blev født.
Det er vel fordelen ved ikke at have børn.
Jeg tror, der er flere fordele. Du traf et godt valg.
Det var ikke mit valg. Det skete bare ikke. Jeg blev ikke valgt.
Men måske til noget andet.
Måske.
Helt sikkert. Du er en skat!
Jeg skubber håret væk som min mor.
-Jeg kan lide det. -Se det søde lille punim.
-Du må i øvrigt tage den, du vil. -Virkelig?
Jeg vil ikke se dem igen, så længe jeg lever.
-Hvor var du? Jeg har ringet tusind gange. -Ja, jeg har haft travlt. Undskyld.
Virker den bekendt?
-Hvor har du den fra? -Fra Nick.
Din lille veninde deler fugle ud til højre og venstre.
Jeg skal give den til FBI. Det burde jeg nok have gjort.
Det gjorde jeg selvfølgelig ikke, men de finder selv ud af det.
Lad dem finde ud af det. Jeg er ligeglad!
Undskyld. Jeg fik ikke notatet om, at vi er ligeglade.
-Hvis du havde svaret og informeret mig… -Judy har livmoderhalskræft.
Og det er stadie IV.
-Pis. -Sig ikke "pis.".
Undskyld. Jeg ved bare, det ikke er godt.
Jeg ved, hvad det betyder, og jeg forsøger bare at være positiv og stærk,
men hver gang jeg ser på hende, vil jeg bare græde, fordi…
Jeg er så bange for at miste hende, og hun må ikke se mig på den måde.
Du behøver ikke være sød ved mig.
Og det siger du nu?
Hej, Francine. Sidste kemo.
-Du slipper endelig af med mig. -Godmorgen.
Hej. Undskyld. Hvor er Francine?
Døde hun?
-Hun døde! -Sådan lige pludselig?
Ja. Et voldsomt hjerteanfald.
-Det er træls. -Hvad? Det er frygteligt.
Nej, jeg mener bare, at det ikke er, hvad du har brug for lige nu.
Mig? Hvad med hendes fire børn?
Det er trist.
-Ja, det er. -Ja.
Det må bare ikke overskygge,
at du har afsluttet tre måneders kemo, skat.
Vi burde fejre.
Jeg har ikke lyst til at fejre.
Okay, der er ingen tvang,
men jeg købte balloner og en flaske Dom Perignon.
Du havde ret.
Måske vil min kræft ikke lære mig noget.
Hvad lærer jeg af, at en sød kvinde, der holder mig i live … pludselig dør?
Det ved jeg ikke, men…
Jeg er glad for, hun var i dit liv.
-Kan det bruges? -Nej!
Nej, det kan ikke!
Alt er bare så tilfældigt og meningsløst.
Intet betyder noget.
Okay. Det er håbløst.
Den dumme te, der smager af armhuler, er ligegyldig.
Judy, rolig…
Dumme, fedtede tinkturer, der bare gør min taske fedtet!
Og ildelugtende.
For fanden da!
-Du må smide det hele ud. -Dumme svampe.
Tak for ingenting, Kalina! Fuck dig og din åndelige rejse.
Jeg behøver den ikke.
Jeg ved nu ikke.
Det ser ud til … vi måske behøver den.
-Hvad laver du? -Jeg tager svampe.
Hvad laver du?
Det smager af numse.
Ja.
Nej, det er for…
Hvad?
Glem det.
Jeg er spændt!
Jeg guffede gren på en smølf.
Jeg fik en reaktion. Er jeg opsvulmet?
-Jeg kan ikke lide det. -Kan du ikke?
Det er okay. Ti stille.
Æblemos! Hvem fanden spiser æblemos her i huset?
-Alle! -Spiser du æblemos?
Ja!
Jeg sidder, hvor du sad.
Vi er vand. Vi er lavet af vand.
Det er det, jeg har prøvet at sige.
Jeg glemte at tage en top på i dag.
Hop over nogle forhindringer.
-Spatel er det mest perfekte ord. -Ja.
"Spatel."
Det er ligesom onomatopoietikon.
Onomato-pisser snart i bukserne!
-Hvor fjollet! -Hvad er onomatopoietikon?
Det er, når et ord er, hvad det er!
-Hvad? -En spatel spatler!
Ja, den gør! Den spatler det op!
Har nogen her børn?
Jeg er vild med din vaginederdel.
-Den er lavet af ægte vaginer. -Ja!
Hvor mange vaginer skal der til for at nå centrum i en vaginederdel?
Det ved jeg.
-Hvad? -Et vageni.
Den slår sgu alt.
Åh gud.
Dit hår føles som en kat.
Jeg havde engang en kat.
Hvad hed den?
Valget stod mellem Patty og Sammy,
men min mor åbnede døren til lejligheden, og den slap ud, og jeg så den aldrig igen.
Jeg hader den historie!
-Nu køber jeg en kat. -Gør du?
De er skideonde, men jeg køber en kat til dig.
Det er okay. Hun ville væk derfra, så hun var ikke min kat.
Min mor var ikke rigtig min mor.
Mødre bliver.
Jeg må fortælle dig noget.
Du dræbte Steve.
Nej…
-Det gjorde jeg. -Jeg ved det…
Nej, det var ikke det, jeg ville sige.
Men nej, jeg…
Jeg…
Jeg var virkelig bange, mens du var i behandling.
Det ved jeg. Jeg kender dig.
Ja, på grund af min mor.
Det forstår jeg godt.
Jeg var bange. Jeg er det stadig.
-Ja, det er skræmmende. -Meget.
Ja, og jeg ville bare ikke kvaje mig, ligesom jeg gjorde med min mor.
Jeg måtte være mor for min mor, og det falder mig ikke naturligt.
-Hvad? Du er den mest naturlige. -Nej.
Du er den bedste mor.
Må jeg være fri. Jeg har kvajet mig så meget med mine børn,
og det lort er permanent.
Man får ikke en ommer.
Hvis jeg fik en ommer, ville jeg vælge dig til mor.
Ville du?
-Det er mor-matopoeitikon. -Hvad?
En mor modrer.
-Mor… -Mor…
Jøsses.
Jeg onomato-pissede vist lige i bukserne.
Det gjorde jeg. Ben er straks tilbage.
-Sagde du lige Ben? -Ben sagde Ben?
Du sagde det igen.
-Nej. -Jo.
-Pis! -Hvad?
Jeg skal tisse.
Okay, nej. Én ting.
Uanset hvad du gør, så kig ikke i spejlet.
Jeg tisser i bukserne.
Vand.
Åh nej.
Mor?
Åh nej.
Nej.
Hej.
Du er smuk.
-Kør mig på hospitalet. -Hvad? Hvorfor?
Jeg har et hjerteanfald. Se mit ansigt!
Det er vanvittigt, ikke?
Kiggede du i spejlet?
Ja.
Jeg sagde jo, du skulle lade være.
Okay. Det er ikke et hjerteanfald.
-Du tripper bare. Okay? -Okay.
Tror jeg nok. Du ser lidt blå ud.
-Kør mig på skadestuen! -Ligner jeg en, der kan køre?
Din kørehistorik er ikke den bedste.
Av!
-Hvordan går det, mor? -Hold op med at køre hurtigt.
Jeg kører 30 kilometer i timen.
Du kører som en blæksprutte.
Du spiste for meget vingummi.
-Hvad? Åh gud. -Bare rolig.
Du er okay.
Rolig, du er okay.
Nej, lad være.
-Du er en sød dreng. -Jeg kører, hold op.
Hvor er mor?
Det er et godt spørgsmål. Hun … skulle ud lidt,
så det er mig, der putter.
Og jeg har noget til dig.
Ta-da!
Lavede du dem?
Ja. Din mor og mig.
-Så du lavede dem. -Fordi jeg ville.
Hvad vil du gøre med dem alle sammen?
Jeg skal ønske noget.
Ligesom i bogen.
Sadako og de tusind traner.
Det er så sejt.
Christopher siger, vi bør ønske Jesu genkomst.
Men jeg vil bruge ønsket på noget andet.
Okay.
Hvad vil du bruge ønsket på?
På dig. På at du bliver rask.
Fordi du ligesom er min anden mor.
Er jeg?
Ja, selvfølgelig.
Godt! For du er ligesom min…
Du er ligesom min anden mor.
-Du er fjollet. -Det er du.
Kan du sprede benene?
-Hvad? Er de ikke… Pis. -Ret benene ud.
Sådan. Jeg tager lige din arm. Jeg skal bruge din arm.
-Det er for stramt. -Det er det normale.
Armen må ikke falde af. Jeg behøver den.
-Hvad tog du? -Hvad tog du?
-Ingenting. -Heller ikke mig.
-Jeg tror dig ikke. -Uforskammet.
LAGUNA BEACH FÆRDSELSPOLITI
Hold da kæft.
-Hej. -Hej.
Jeg hører, vi tog svampe.
-Det går der rygter om. -Ja, der gør.
Er jeg død?
-Nej. Du er uden tvivl i live. -Okay.
Træk vejret dybt ind.
-Og pust ud. -Og… Ja. Okay.
Jeg kan høre mit hjerte slå.
Det slår virkelig højt.
Som et ekko?
Det er ikke et ekko.
-Hvad er det så? -Din babys hjerteslag.
-Jeg har ikke en baby. -Ikke endnu.
-Hvad? -Du er gravid.
Tekster af: Vibeke Petersen