EN NETFLIX-SERIE
Jösses, jävla damm…
Jävla plast.
Ursäkta, glömmer du inte nåt?
Är det mors dag?
Nej, det är det inte.
Det var för två månader sen.
Kan du ta din skål till diskmaskinen?
Men köket är helt inplastat. Det är inte tryggt.
Okej, sätt dig.
Okej.
Jag behöver verkligen ert stöd under Judys behandling.
Hjälp mig att hjälpa henne.
Alla måste hjälpas åt i det här läget.
-Hon fick ju mitt rum. -Ja, vilken uppoffring.
Du får bo i gäststugan och göra det du gör utan att jag hör dig göra det.
Hör du inte ens från ditt rum?
Hördu…
Kan du ändå hjälpa mig med papperstranorna?
Va? Jösses. Hur många måste jag göra?
Bara 1 000.
Toppen. Jesus behöver många tranor.
Ja, raring. Lägg dem här bara.
Kommer Judy att klara sig?
Ja, hon kommer att bli bra.
Det blir väl inte som med mormor?
Nej, sjukvården har kommit så långt sen dess,
och vi gör all trätt, så hon kommer att klara sig.
Okej.
Svettas ditt ansikte?
-Va? -Här…
-Det märkte jag inte. -Du är lite våt.
Säg aldrig så här.
Jag skojar inte.
Du får bära en kylmössa under behandlingen.
Den ser ut som en gammal brottarhjälm,
men den hjälper dig att behålla ditt hår.
-Vad bra. -Ja.
-Tack för det. -Ja.
Inte för att håret är det viktigaste.
Kylmössor fanns inte när mamma var sjuk, så vi fick raka hennes huvud.
Hon hade inte huvudformen för det.
-Är du okej? -Ja.
-Det luktar hippie här. -Det är ingefära-kardemummaolja.
-Nix. -Inte?
Det ska blockera gifterna.
Poängen med cellgifter är väl att få in gifter?
Ja, men en reiki-helare jag följer skrev om Kalina
som specialiserat sig på kinesisk medicin
mot cancer, så jag följer hennes protokoll.
Okej.
Så länge du gör västerländska vetenskapsbaserade behandlingar
kan du göra all hokus pokus du vill.
Kalina föreslår också att ta svamp för att se vad cancern försöker lära mig.
Är Kalina en kultledare?
Jag frågar åt en vän.
Tror du inte att alla erfarenheter försöker lära oss nåt?
Jag fick flatlöss när jag var 18. Var lärde det mig?
Knulla inte killen som säljer halsband på stranden.
-Så jag berättade om det? -Ja, två gånger.
Är du nervös?
Ja, jag bara tänker.
Efter behandlingen väntar klimakteriet, och då blir det inga barn gjorda, så…
-Det är tufft, jag vet. Jag är så ledsen. -Tack.
Om det är nån tröst är jag också i klimakteriet.
Min mens kommer lika ofta som sommarolympiaden.
-Är det nån invigningsceremoni? -Ja.
Jag tänder eld på en tampong och springer runt huset.
Okej!
-Jag är med! -Ja.
Sen kastar jag den på dig.
LAGUNA BEACH STRANDPOLIS
Du kan aldrig gissa vad jag köpt.
Be mig inte att gissa då. Jag vet inte vad du har för dig.
Jag jobbar alltid, chefen.
Vad är det?
Troligen vapnet som dödade Steve Wood.
Den fågeln?
Inte den fågeln,
men du anar aldrig vem jag mötte på sågverket nyligen.
-Berätta. -Ben Wood.
Med en sån här fågel. Fast hans saknade en stjärt.
-Så? -Jag frågade hur han fått den. Gissa.
Jag vill inte gissa!
Från Henry Harding. Det var en gåva från Judy Hale.
Vad är din poäng?
Det här är min poäng.
Ser du den här?
Den är den här.
Den här är den här.
-Ser du inte det? -Nej.
Ta en närmare titt.
Vi har nåt här relaterat till Jen Harding och Judy Hale.
Varför Jen Harding?
Vapnet fanns i hennes hus.
Japp.
Pang.
Ska vi inte informera Moranis?
Visst, men…
Jag borde ta den eftersom jag är kontaktpersonen.
Ja, men du kan väl nämna att jag hittade den?
Men du har inte hittat smitningsolyckans förare,
så fokusera på att hjälpa offren istället för att misstänkliggöra dem.
Det gör jag inte. Jag gick igenom området, sa jag.
Och övervakningsvideorna i närliggande områden?
Kom igen. Det tar tusentals timmar.
-Minst. -Om jag var du skulle jag börja.
Okej.
Får jag bjuda på lite tilltugg?
Inte?
En tidning?
En fin mysig filt?
Ja tack.
Det här är som första klass men med cytostatika.
-Jag har även nötter. -Utsökt.
Du.
-Du fixar det här, okej? -Ja.
Du ska ta kol på canken.
-Ska vi kalla det så? -Tja…
Jag tar uttrycket på en liten provkröning.
-I cankmobilen. -Cank.
Har du canken? Jag är så ledsen för canken.
Judy, jag har bra grejer åt dig idag och ännu bättre grejer mot biverkningarna.
Tack, Francine.
-Det syns att du inte är nån gröngöling. -Nix.
-Det är bra att stöttas av ett proffs. -Ja, jag har tur.
-Jag ska bara rengöra lite. -Ja.
Lyft undan håret.
-Är du okej? -Ja, jag är okej.
Jag ska bara fylla på din vattenflaska.
-Det är runt hörnet. -Bra, tack.
Jösses. Fan.
Vilket fint armband.
Tack, jag avskyr det,
men min dotter gav mig det.
-Hur många barn har du? -Fyra. Men bara två bra.
Det kan inte vara sant.
Tja, jag vet inte. Min son Frankie fördes nog till världen för att plåga mig.
Men du älskar honom ändå?
Ja. Men jag hade inte valt honom. Men de väljer dig.
Verkligen?
Jag borde ha kollat runt mer innan jag valde mina.
Han också. Vi har inget gemensamt. Men vi tittar på Survivor.
Vi ser det tillsammans och räknar ut hur man kan lura folk.
Det låter gulligt.
-Ska vi göra det bekvämt? -Ja.
Okej. Sådär ja.
Jag har ditt vatten. Vem vill dricka?
-Jag! -Vi ses sen.
Tack, Francine.
-Är du verkligen okej? -Ja.
Sluta fråga det. Jag mår toppen.
Luta dig tillbaka
och se på med häpnad
när jag viker 1 000 jävla papperstranor.
Ser man på!
Diagram 1A. Vik A mot… Det står "Vik fram och tillbaka".
Och sen…
Vänd.
Sedan B…
Att se det där är smärtsammare än cellgifterna.
Verkligen? Spelar du redan cank-kortet?
Ge mig dem.
Okej, du får vika ankdjävlarna.
Hej!
-Kom in. -Hej.
-Mamma sa åt mig att ge dig det här. -Tack.
-Och tack för att jag får låna ditt rum. -Jag hade inget val.
Men, du vet…
Behöver du nåt annat?
Jag… Nej, tack.
Du, Charlie.
-Har du nånsin sett Survivor? -Dokusåpan?
Den ska vara bra.
Nej, det är ett gäng svältande människor som förråder varandra för pizza.
-Det låter otrevligt. -Ja.
Allt är medicin. Det är den enda fördelen att ha cank.
Hur smakar tuggisarna?
Väldigt utsökt.
Verkligen?
Jag skulle nog inte ens märka om några försvann
för jag är så trött från cytostatikan.
Vill du ha en kudde till eller nåt?
Ja, gärna.
Tack.
Ingen orsak.
CYTOSTATIKA
NÄR ANDETAGEN BLIR TILL LUFT
Du, tack.
Ingen orsak.
LAGUNAS ONKOLOGI
Tack så mycket, Francine.
Hur många fler har du?
Jag tappade räkningen.
Men jag närmar mig.
Du närmar dig allt. Du har bara två behandlingar till.
Tack och lov. Jag kommer inte att sakna det.
-Men du kommer väl att sakna mig? -Ja, självklart.
Men det blir skönt när det är över.
Tillbaka till livet.
Kanske en semester.
Herregud.
Jag har inte rest sen Annie föddes.
Det är väl det enda bra med att inte ha barn.
Det finns mer än en bra sak. Du gjorde rätt val där.
Det var inte riktigt mitt val. Det hände bara inte.
Jag blev inte utvald.
Du blev kanske vald för annat.
-Kanske. -Definitivt. Du är så rar!
Jag gör som min mamma med håret.
-Jag gillar det. -Ett så sött litet punim.
Förresten, du kan få vilken du vill.
Jaså? Jag vill aldrig se dem mer.
Var har du varit? Jag ringde tusen gånger.
Ja, jag var lite upptagen. Förlåt.
Ser den bekant ut?
-Var fick du den ifrån? -Från Nick.
Din tjejkompis ger bort fåglar till höger och vänster.
Jag skulle ge den till FBI.
Jag kanske borde ha gjort det.
Men det gjorde jag inte.
Men de kanske listar ut det ändå.
Låt dem göra det. Jag bryr mig inte!
Ursäkta, jag visste inte att vi inte bryr oss!
-Om du hade ringt och informerat mig… -Judy har cancer!
Fas fyra.
-Skit. -Säg inte "skit".
Förlåt, men jag vet att fyra inte är bra.
Jag vet, men jag försöker vara positiv och stark,
men när jag ser på henne vill jag bara gråta för…
Jag är så rädd för att förlora henne…
…och hon får inte se mig så.
Du behöver inte vara snäll mot mig.
Och det säger du nu?
Hej Francine. Sista cytostatikan. Äntligen slipper du mig.
-Godmorgon. -Hej. Förlåt. Var är Francine?
Dog hon?
-Hon dog! -Bara sådär?
Ja, en kraftig hjärtattack!
-Vad irriterande. -Va? Det är förkrossande!
Nej, jag menar att du inte behöver sånt just nu.
Jag? Hennes fyra barn då?
Så sorgligt.
-Ja! -Ja.
Men glöm inte att du nyss avslutat tre månader med cytostatika, raring.
-Vi borde fira. -Jag känner inte för att fira just nu.
Okej, jag tvingar dig inte, men jag köpte ballonger och en flaska Dom.
Du hade rätt. Min cancer kanske inte försöker lära mig nåt.
Vad är lärdomen i att en rar kvinna som höll mig vid liv… plötsligt dör?
Herregud. Jag vet inte, men… jag är glad att hon fanns i ditt liv.
-Hjälper det? -Nej!
Nej, det gör det inte!
Allt är bara så slumpmässigt och meningslöst. Inget spelar nån roll!
Okej, det blir mörkt.
Dumt te som smakar som armhålor har ingen betydelse.
Judy…
Dumma extrakt som bara gör handväskan oljig!
Och stinkande.
För i helvete!
-Du måste slänga allt. -Dumma, fåniga svampar.
Tack för inget, Kalina! Dra åt helvete! Jag behöver inte din andliga resa.
Jag vet inte.
Vi kanske behöver den.
-Vad gör du? -Jag tar svamp.
Vad gör du?
Det smakar rumpa.
Ja.
Nej, det är för my…
Vad?
Strunt samma.
Det här är spännande!
Judy, jag sög av en smurf.
Och jag fick en reaktion. Är jag svullen?
-Nej, jag gillar det inte. -Inte?
Det är okej. Tyst.
Äppelmos? Vem fan äter äppelmos här?
-Allihop! -Äter du äppelmos?
Ja!
-Jag sitter där du satt. -Jag sitter där du satt.
Vi är vatten. Vi är gjorda av vatten.
Det har jag försökt säga.
Förlåt, jag glömde min topp idag.
Hoppa över hinder.
Spatel är det perfekta ordet.
Det är det. "Spatel."
Det är som en onomatopoetikon.
Onormal poet i kon?
-Dummer! -Vad är en onomatopoetikon?
Det är när ett ord är som det är!
-Va? -En spatel spattar!
Det gör den! Den spattar upp det!
Har nån här barn?
Jag gillar din vaginskjol.
-Gjord av autentiskt vagins. -Ja!
Hur många vagins krävs för att nå mitten av en vaginskjol?
Jag vet.
-Vad är det? -Ett vageni.
Där har vi det.
Jösses.
Ditt hår känns som en katt.
Jag hade en katt.
Vad hette den?
Jag valde mellan Patty och Sammy,
men sen öppnade mamma lägenhetsdörren, och den rymde och jag såg den aldrig mer.
Jag hatar den historien!
-Jag ska ge dig en katt. -Jaså?
Även om de är jävligt elaka.
Det är okej. Hon ville gå, så hon var inte riktigt min katt.
Jag känner att min mamma inte riktigt var min mamma.
Mammor stannar.
Judy, jag måste berätta en sak.
Du dödade Steve.
Nej.
-Det gjorde jag. -Jag vet…
Men det var inte vad jag tänkte säga.
Nej, jag…
Jag…
Jag var jätterädd under din behandling.
Jag vet.
-Jag känner dig. -På grund av min mamma.
Jag fattar.
Jag är fortfarande rädd.
-Ja, det är läskigt! -Så läskigt.
Ja, och jag ville inte göra fel.
Jag var tvungen att ta hand om min mamma, och det kändes inte naturligt för mig.
-Va? Du gör det så naturligt. -Nej.
Du är den bästa mamman.
Snälla du, jag gjorde så många misstag med mina barn,
och det är permanent. Man får inte en andra chans.
Tja, om jag fick en andra chans skulle jag välja dig som mamma.
Skulle du?
-En onomatopoetikon. -Va?
En mamma mammar.
En mamma mammar!
-Mamma. -Mamma.
Jisses. Jag pinkade nästan på mig.
Ben, jag är strax tillbaka.
-Vänta, sa du Ben? -Ben sa jag Ben?
Du sa det igen.
-Nej. -Jo.
-Fan! -Vad?
Okej, jag måste gå.
Okej. En sak.
Vad du än gör, titta inte i spegeln.
Pinka på mig.
Vatten.
Nej.
Mamma?
Åh nej.
Nej.
Hej.
Du är vacker.
-Ta mig till sjukhuset. -Va? Varför?
Jag har en hjärtattack. Se mitt ansikte.
Galet, eller hur?
-Tittade du i spegeln? -Ja.
Jag sa åt dig att inte göra det! Du har ingen hjärtattack.
-Du hallucinerar bara, okej? -Okej.
Tror jag. Du ser lite blå ut.
-Kör mig till akuten! -Ser jag ut att kunna köra?
Du har inte så bra meriter.
Aj.
-Hur är det, mamma? -Kan du sluta köra så fort?
-Jag kör i ungefär 30 km/h. -Nej, du kör som en bläckfisk!
Någon tog för många tuggisar.
-Va? Herregud. -Det var inget.
Du är okej.
Hördu, du är okej.
Nej, snälla.
-Du är en snäll pojke. -Snälla, jag kör.
Var är mamma?
Det är en bra fråga. Hon…
…gick ut ett tag,
så jag nattar dig.
Och jag har nåt åt dig.
Ta-da!
Gjorde du dem?
Ja. Jag och din mamma.
-Så du gjorde dem. -Jag ville det.
Vad ska du göra med dem?
Tja, jag ska önska nåt.
Som i boken.
Sadako och de tusen papperstranorna.
Vad häftigt.
Christopher sa att vi bör önska Kristus återkomst,
men jag vill använda önskningen till nåt annat.
Okej.
Vad vill du använda den till?
Till dig.
Så att du blir bra.
För du är som min andra mamma.
-Är jag? -Ja, så klart.
Vad bra! För du är som min…
Du är som min andra mamma.
-Du är så fånig. -Detsamma.
Kan du räta på benen?
-Va? Är de inte… -Räta ut benen.
Sådär. Och jag behöver din arm.
-Sådär. -Den sitter för hårt.
Den är som vanligt.
Jag vill inte att armen faller av.
-Vilken drog tog du? -Du då
-Ingen. -Inte jag heller.
-Jag tror dig inte. -Så oförskämt.
Herregud.
-Hej. -Hej.
Jag hörde att du tog svamp.
-Det ryktas så. -Ja.
Är jag död?
-Nej. Du är vid liv. -Okej.
Ta några djupa andetag.
-Och andas ut. -Ja, okej.
Jag kan höra mitt hjärta slå.
Det låter väldigt högt.
Som ett eko?
Det är inget eko.
-Vad är det då? -Det är ditt barns hjärtslag.
-Jag har inga. -Inte än.
-Va? -Du är gravid.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt