‎UN SERIAL NETFLIX
‎Iisuse, la naiba cu praful dracului!
‎Ce dezgustător! Cortine nenorocite!
‎Scuze. Scuze, amice! N-ai uitat ceva?
‎E Ziua Mamei?
‎Nu.
‎Asta a fost acum două luni.
‎Poți duce vasul la mașina de spălat vase?
‎Dar bucătăria e sigilată. ‎Nu ești în siguranță acolo.
‎Bun, ascultă. Ia loc, te rog!
‎Bine.
‎Vreau să contribuiți la treburile casnice ‎cât Judy se tratează.
‎Vreau să mă ajutați s-o ajut.
‎Asta e o situație ‎care necesită efortul tuturor.
‎I-am dat deja camera mea.
‎Știu, e un mare sacrificiu.
‎Ai ocazia să locuiești ‎în casa de oaspeți făcând ce faci
‎și eu nu pot să te aud.
‎Chiar nu se aude, nici din camera ta?
‎Frate!
‎Mă mai poți ajuta ‎să fac cocorii pentru Hristos?
‎Ce anume? Vai de mine! Câți am de făcut?
‎Doar o mie.
‎Grozav. Iisus are nevoie de mulți cocori.
‎Da, dragă. Știi ce? ‎Pune-le aici și gata. Mulțumesc!
‎Judy o să fie bine?
‎Da. Da, va fi bine. Va fi grozav.
‎N-o să fie ‎cum s-a întâmplat cu bunica, nu?
‎Nu. Nu, au fost alte vremuri ‎iar medicina a progresat mult de atunci
‎și vom face totul ca la carte, ‎așa că va fi bine. Bine?
‎Bine.
‎Îți transpiră fața?
‎- Poftim? ‎- E ceva… aici.
‎- N-am observat. ‎- Da. E cam jilav.
‎Să nu spui „jilav” în casa asta!
‎Nu glumesc.
‎Deci, grozav e că poți purta ‎casca în timpul tratamentului
‎și chiar dacă arată ‎ca o cască pentru lupte corp la corp,
‎te va ajuta să-ți păstrezi părul.
‎- Asta e bine. ‎- Da.
‎- Mersi că mi-ai aranjat asta. ‎- Desigur.
‎Nu că pierderea părului ‎ar fi cel mai oribil lucru.
‎N-aveau căști ca astea ‎când era bolnavă mama,
‎așa că a trebuit s-o radem în cap. Și…
‎Capul ei nu avea ‎forma adecvată pentru asta.
‎- Ce faci? Ești bine? ‎- Da.
‎- Miroase a magazin de cristale. ‎- Da, e ulei de cardamom cu ghimbir.
‎- Nu. ‎- Nu? Bine.
‎Ar trebui să-ți blocheze toxinele.
‎Dar scopul chimioterapiei nu era ‎să-ți introducă toxine în corp?
‎Da, dar urmăresc un vraci Reiki ‎care a postat ceva despre o anume Kalina
‎cunoscută la o petrecere disco, ‎care era specialistă în medicină chineză
‎pentru cancerul reproductiv, ‎deci îi urmez protocolul.
‎Bine.
‎Atâta timp cât urmezi medicina occidentală
‎și ce e probat de știință,
‎poți face ‎toate treburile dubioase din lume.
‎Iar Kalina mai sugerează să iei ciuperci
‎ca să vezi ce încearcă ‎să te învețe cancerul.
‎Kalina conduce o sectă?
‎Întreb pentru un prieten.
‎Nu crezi că fiecare experiență e ‎o lecția a universului pentru noi?
‎Am luat lăței în Cancun când aveam 18 ani. ‎Care e lecția?
‎N-ar trebui să ți-o tragi ‎cu tipul care vinde coliere pe plajă.
‎- Ți-am spus povestea, nu? ‎- Da. De două ori.
‎Da, dar… Mă gândeam așa, știi.
‎După chimioterapie, voi începe menopauza,
‎când evident că se va închide ‎capitolul legat de copii, așa că…
‎E greu, știu. Îmi pare foarte rău, scumpo.
‎Mersi!
‎Dacă te consolează cu ceva, ‎și la mine a început.
‎Ciclul meu îmi vine la fel de des ‎ca Jocurile Olimpice de vară.
‎Există o ceremonie de deschidere?
‎Da.
‎Dau foc unui tampon și alerg prin casă.
‎Bine!
‎- Mă bag! ‎- Da.
‎Apoi îl arunc spre tine.
‎SECȚIA DE POLIȚIE, LAGUNA BEACH
‎N-o să ghicești ce am cumpărat.
‎Atunci nu mă pune să ghicesc. ‎Nu știu ce faci în lipsa mea.
‎Lucrez în continuu, șefa'.
‎Ce e asta?
‎Sunt sigur că e arma ‎care l-a ucis pe Steve Wood.
‎Pasărea aia?
‎Ei bine, nu pasărea aia,
‎dar am fost la Sawmill săptămâna trecută. ‎Nu vei ghici cine era acolo.
‎- Spune-mi și gata! ‎- Ben Wood.
‎Ținând o pasăre, ca asta. ‎Doar că îi lipsea coada.
‎- Și? ‎- L-am întrebat de unde o are.
‎- Vrei să ghicești? ‎- Nu mă mai pune să ghicesc!
‎De la Henry Harding. ‎A fost un dar de la Judy Hale.
‎Unde bați, mai exact?
‎Uite care e ideea.
‎Vezi asta?
‎E asta.
‎Asta e asta.
‎Asta e asta. Aia e aia.
‎Asta e asta.
‎- Nu vezi? ‎- Nu, nu chiar.
‎Privește mai de aproape! Îți spun,
‎e ceva aici care are legătură
‎cu Jen Harding și Judy Hale.
‎De ce Jen Harding?
‎Arma era în casa ei.
‎Da? Da.
‎Bum!
‎N-ar trebui ‎să i-o arătăm agentului Moranis?
‎Sigur, dar…
‎eu ar trebui s-o fac
‎fiindcă, știi, ‎eu sunt persoana de legătură.
‎Da, dar poate ai putea ‎să menționezi că eu am găsit-o.
‎Ce n-ai găsit încă ‎e șoferul accidentului nostru.
‎Mai bine ai vedea ‎cum să ne ajuți victimele,
‎în loc să le transformi în suspecți.
‎Nu asta fac. ‎Ți-am spus că am verificat zona.
‎Ai verificat înregistrările ‎de pe camerele video zonă?
‎Serios! Asta va dura o mie de ore.
‎- S-o fac cu atenție. ‎- În locul tău, aș începe.
‎Bine.
‎Te-ar interesa niște gustări?
‎Nu? Bine.
‎O revistă.
‎Bine. O pătură confortabilă?
‎Da, te rog.
‎E ca la clasa I, dar în loc de alune, ‎primesc chimioterapie.
‎Am și alune.
‎Delicios.
‎Hei!
‎- O să te descurci? Da? ‎- Da.
‎O să-l omori pe „cancerică” ăsta.
‎- Așa îi spunem? ‎- Ei bine…
‎Îl scoteam la o probă. ‎Să văd dacă prinde viteză.
‎- În mașinica lui. ‎- Cancerică.
‎Ai cancerică? Ce rău îmi pare!.
‎Bine, dră Judy.
‎Am marfă bună pentru tine azi
‎și una și mai bună ‎pentru efectele secundare.
‎Mulțumesc, Francine!
‎Îmi dau seama ‎că nu e prima ta aventură de genul.
‎Nu.
‎E bine să ai alături un profesionist.
‎Da.
‎- Sunt norocoasă. ‎- Bine.
‎Doar o să curăț portul, da?
‎Bine. Da.
‎O să-ți dau părul la o parte.
‎Bine.
‎Ești bine?
‎Da. Nu, sunt bine.
‎Tocmai mi-am dat seama ‎că nu ți-am umplut sticla cu apă,
‎așa că mă duc să fac asta.
‎- E chiar după colț. ‎- Super. Mersi!
‎Rahat! La naiba!
‎Îmi place brățara ta. E drăguță.
‎Mersi! Eu o detest, dar trebuie s-o port ‎fiindcă mi-a dat-o fiica mea.
‎- Câți copii ai? ‎- Patru.
‎Dar doar doi buni.
‎Hai, serios! Nu se poate!
‎Nu știu ce să zic.
‎Cred că fiul meu, Frankie a fost trimis ‎pe Pământ doar ca să mă tortureze.
‎Dar tot îl iubești.
‎Da. Dar nu l-aș fi ales.
‎Dar n-am avut opțiunea. ‎Ei te aleg pe tine.
‎Serios?
‎Trebuia să mai consult oferta ‎înainte să o aleg pe a mea.
‎Și el ar fi trebuit. ‎Nu avem nimic în comun.
‎Doar că urmărim ‎Survivor.
‎Ne place să facem strategii ‎despre cum să le trage țeapă altora.
‎E chiar adorabil.
‎- Gata să te faci comodă? ‎- Da.
‎Bine, stai puțin. Poftim!
‎Ți-am adus apa. ‎Cine e gata să se hidrateze?
‎- Eu! ‎- Pe curând!
‎- Poftim. ‎- Mulțumesc, Francine!
‎Mulțumesc, Francine!
‎- Sigur ești bine? ‎- Da.
‎Nu mă mai întreba. Sunt super.
‎Bine. Acum fă-te comodă
‎și privește uluită
‎cum îmi dezvolt abilitatea
‎de a împături o mie de cocori.
‎Uită-te la tine!
‎Diagrama 1A. Îndoaie A la…
‎Zice să îndoi și apoi să desfaci.
‎Da, bine. Și apoi…
‎Rahat! Apoi întoarce-o invers.
‎Apoi B…
‎Sincer, să mă uit la tine ‎e mai dureros decât chimioterapia.
‎Serios? Deja joci cartea lui cancerică?
‎Dă-mi-le mie!
‎Bine. Împăturește tu rațele afurisite!
‎Hei!
‎Intră!
‎Bună!
‎Mama mi-a zis să-ți aduc asta.
‎Mulțumesc!
‎Mersi că mi-ai cedat camera ta! ‎Apreciez mult.
‎N-a fost alegerea mea.
‎Dar, știi…
‎Trebuie să văd ‎dacă mai ai nevoie de ceva. Ai?
‎Aș… Nu. Mersi!
‎Hei, Charlie!
‎Ai văzut ‎Survivor?
‎Reality show-ul?
‎Am auzit că e mișto.
‎Nu e. O grămadă de oameni înfometați ‎trădându-se mereu pentru pizza de căcat.
‎Nu mi-am dat seama. Sună neplăcut.
‎Da.
‎Sunt medicinale. ‎Un avantaj când ai cancerică.
‎Cum sunt jeleurile?
‎Foarte delicioase.
‎Serios?
‎De fapt, să știi
‎că nici n-aș observa ‎dacă ar dispărea câteva,
‎fiindcă chimioterapia mă lasă fără vlagă.
‎Mai vrei o pernă sau ceva?
‎De fapt, ar fi grozav.
‎Mersi!
‎Oricând.
‎MEDICAȚIE ADĂUGATĂ ‎CHIMIOTERAPIE
‎CÂND RESPIRI AER
‎Hei! Mersi!
‎Oricând.
‎CENTRUL ONCOLOGIC LAGUNA BEACH
‎Mulțumesc mult, Francine!
‎Câte mai ai?
‎Am pierdut șirul.
‎Dar încă puține și gata.
‎Încă puține și din astea. ‎Mai ai doar două.
‎Știu, slavă Domnului! ‎N-o să-mi fie dor de ele.
‎Dar de mine da, nu?
‎Sigur că da.
‎Dar mă voi bucura că se termină.
‎Să mă întorc la viața mea!
‎Poate plec într-o vacanță.
‎Doamne!
‎N-am mai fost într-o călătorie ‎de când s-a născut Annie.
‎Cred că ăsta e ‎singurul lucru bun când nu ai copii.
‎Cred că există mai multe. ‎Ai luat o decizie bună.
‎Nu a fost decizia mea.
‎N-a fost să fie.
‎Nu am fost aleasă.
‎Poate ai fost aleasă pentru altceva.
‎Poate.
‎Sigur. Ești de pus la rană!
‎Sunt ca mama acum, ‎îți dau părul de pe față.
‎- Îmi place. ‎- Uite ce mutriță drăguță!
‎Apropo, poți lua orice cocor dorești.
‎Serios? Nu vreau să-i mai văd cât trăiesc.
‎Unde ai fost? ‎Te-am sunat de o mie de ori.
‎Știu. Am fost puțin ocupată. Îmi pare rău.
‎Ți se pare cunoscută?
‎De unde o ai?
‎De la Nick.
‎Evident, micuța ta amică ‎împarte păsări în stânga și în dreapta.
‎Trebuia să i-o dau FBI-ului.
‎Mai bine o dădeam.
‎Dar n-am dat-o, evident.
‎Dar o să-și dea seama și singuri.
‎Nu-mi pasă. Să-și dea seama! Nu-mi pasă!
‎Îmi pare rău. ‎N-am primit nota că nu ne mai pasă.
‎Poate, dacă răspundeai la telefon ‎să-mi dai informația…
‎Judy are cancer cervical.
‎Și e în stadiul IV.
‎- Fir-ar! ‎- Nu spune „fir-ar”!
‎Îmi pare rău. ‎Știu doar că patru nu sunt grozav.
‎Știu ce înseamnă ‎și vreau să rămân optimistă,
‎să fiu puternică, dar când o văd, ‎îmi vine să izbucnesc în plâns fiindcă…
‎Mă tem că o voi pierde și…
‎Nu pot s-o las să mă vadă așa.
‎Nu… Nu trebuie să te porți frumos cu mine.
‎Acum îmi spui?
‎Bună, Francine! Ultima chimioterapie.
‎- În sfârșit scapi de mine. ‎- Bună dimineața!
‎Bună! Scuze. Unde e Francine?
‎A murit?
‎- A murit! ‎- Din senin?
‎Da. Un infarct de proporții!
‎- Ce agasant! ‎- Ce? E devastator.
‎Vreau doar să spun
‎că e ultimul lucru ‎care să te preocupe acum.
‎Pe mine? Dar cei patru copii ai ei?
‎E trist.
‎- Așa este. ‎- Așa este.
‎Nu vreau să diminueze faptul
‎că ai terminat trei luni de chimioterapie.
‎Ar trebui să sărbătorim.
‎N-am chef să sărbătoresc acum.
‎N-o să te forțez,
‎dar am luat baloane și o sticlă de Dom.
‎Aveai dreptate.
‎Cancerul nu e nicio lecție.
‎Adică, care e lecția ‎când o femeie drăguță mă ține în viață…
‎și apoi moare brusc?
‎Doamne! Nu știu, dar…
‎Mă bucur că a fost în viața ta.
‎- Asta nu e ceva? ‎- Nu!
‎Nu e!
‎Știi ce? Totul e atât de aleatoriu
‎și fără sens. Nimic nu contează.
‎Bine. Trecem pe sumbru.
‎Ceaiul ăsta stupid ‎cu gust de axile nu contează.
‎Judy, calmează…
‎Tincturile astea uleioase ‎care doar mi se varsă în geantă.
‎Și put.
‎La naiba!
‎- Trebuie să arunci totul. ‎- Ciuperci idioate.
‎Mersi pentru nimic, Kalina! La dracu' ‎cu tine și călătoria ta spirituală!
‎Mă lipsesc!
‎Nu știu.
‎Poate că totuși ne trebuie.
‎- Ce faci? ‎- Consum ciuperci.
‎Ce faci?
‎Au gust de fund.
‎Da.
‎Nu, e prea mult…
‎Ce?
‎Lasă.
‎Sunt entuziasmată!
‎I-am supt-o unui ștrumf.
‎Și am avut o reacție. Sunt umflată?
‎- Nu. Nu-mi place. ‎- Nu?
‎E în regulă. Liniște!
‎Sos de mere! Cine naiba mănâncă ‎sos de mere în casa asta?
‎- Toată lumea! ‎- Tu mănânci?
‎Da!
‎Stau unde stăteai tu.
‎Suntem apă. Suntem făcute din apă.
‎Asta am încercat să spun.
‎Scuze, am uitat să port sutien azi.
‎Sari peste obstacole!
‎Spatulă e cel mai perfect cuvânt.
‎Da. „Spadula”.
‎E ca onomatopee.
‎Onomatopipi în pantaloni!
‎- Ce prostie! ‎- Ce e onomatopeea?
‎E atunci când un cuvânt face ce este!
‎- Ce? ‎- Spatula are spate!
‎Așa e. Lucrează mai mult pe spate!
‎Are cineva copii aici?
‎Apropo, îmi place fusta ta în V.
‎- Din V-uri autentice. ‎- Ba da!
‎De câte vagine e nevoie
‎ca să-ți croiești o fustă în V?
‎Știu.
‎- Ce e? ‎- De un vageniu.
‎Și cu asta am spus tot!
‎Vai de mine!
‎Ai părul ca de pisică.
‎Am avut o pisică odată.
‎Cum o chema?
‎Oscilam între Patty și Sammy,
‎dar mama
‎a deschis ușa locuinței ‎și a ieșit și n-am mai văzut-o de atunci.
‎Doamne, urăsc povestea asta!
‎- O să-ți iau o pisică. ‎- Da?
‎Chiar dacă sunt malefice, îți iau una.
‎E în regulă. A vrut să plece, ‎deci nu era pisica mea.
‎Simt că nici mama nu era chiar mama mea.
‎Mamele rămân.
‎Trebuie să-ți spun ceva.
‎L-ai ucis pe Steve?
‎Nu…
‎- Adică, da. L-am ucis. ‎- Știu…
‎Nu asta voiam să spun.
‎Dar… Nu… Mi-a
‎Mi-a…
‎Mi-a fost foarte frică ‎când urmai tratamentul.
‎Știu.
‎- Te cunosc. ‎- Da, din cauza mamei mele.
‎Desigur, înțeleg.
‎Și mie îmi era frică. Încă mi-e.
‎- Evident. E înfricoșător. ‎- Foarte.
‎Și n-am vrut s-o dau în bară
‎așa cum am făcut cu mama ‎și a trebuit s-o dădăcesc pe mama
‎și nu știu să fac asta în mod natural.
‎- Ce? Ești cea mai naturală. ‎- Nu.
‎Ești cea mai bună mamă.
‎Te rog! Am greșit colosal cu copiii mei,
‎și asta e permanent. ‎N-o poți lua de la capăt.
‎Dacă aș putea s-o iau de la capăt, ‎te-aș alege pe tine ca mamă.
‎Serios?
‎E mama-matopeea.
‎Poftim?
‎O mamă care mămește.
‎O mamă mămește.
‎- Mamă. ‎- Mamă.
‎Iisuse.
‎Cred că am făcut onomatopipi pe mine.
‎Da, așa e. Bine, Ben imediat.
‎- Ai spus Ben? ‎- Ce Ben de frază e aia?
‎Iar ai spus.
‎- Nu. ‎- Ba da.
‎La naiba!
‎Ce?
‎Trebuie să mă duc.
‎Bine. Un singur lucru!
‎Orice ai face, nu te uita în oglindă!
‎Pipi pe mine!
‎Apă!
‎Nu.
‎Mamă?
‎O, nu!
‎Nu.
‎Hei!
‎Ești frumoasă.
‎- Trebuie să mă duci la spital. ‎- Ce? De ce?
‎Pentru că fac infarct. Uite ce față am!
‎- E o nebunie! Nu? ‎- Te-ai uitat în oglindă?
‎Da.
‎Ți-am spus să nu faci asta.
‎Bine. Nu ai infarct.
‎- Ești doar drogată. Bine? ‎- Bine.
‎Cred. Ești cam palidă, totuși.
‎- Du-mă la Urgențe! ‎- Arăt de parcă pot conduce?
‎Nu ai cel mai bun istoric.
‎Au!
‎Cum mai ești, mamă?
‎Ai putea să reduci viteza?
‎Ne mișcăm cu 30 km pe oră.
‎Nu, tu conduci ca o caracatiță.
‎Cineva a păpat prea multe jeleuri.
‎- Poftim? Doamne! ‎- Nimic.
‎Ești bine.
‎Ești bine?
‎Bine. Nu, te rog!
‎- Ești un băiat drăguț. ‎- Conduc. Te rog.
‎Unde e mama?
‎E o întrebare bună. A…
‎ieșit puțin,
‎așa că eu te bag la culcuș.
‎Și am ceva pentru tine.
‎Poftim!
‎- Le-ai făcut pe toate? ‎- Da. Eu și mama ta.
‎- Deci tu le-ai făcut. ‎- Eu am vrut.
‎Ce vei face cu toate?
‎Trebuie să-mi pun o dorință.
‎Ca în carte.
‎Sadako și cei o mie de cocori de hârtie.
‎Ce tare!
‎Christopher zice ‎să ne dorim întoarcerea lui Iisus.
‎Dar vreau să-mi pun altă dorință.
‎Bine.
‎Cum vrei să-ți folosești dorința?
‎Pentru tine.
‎Să te faci bine.
‎Pentru că ești ca o altă mamă.
‎Eu?
‎Da, evident.
‎Ce bine!
‎Fiindcă și tu ești ca…
‎Și tu-mi ești ca cealaltă mamă.
‎- Ești țăcănită. ‎- Ba tu ești!
‎JENNIFER HARDING
‎Îți desfaci picioarele?
‎- Ce? Nu sunt… Fir-ar! ‎- Îndreaptă picioarele!
‎Așa! Acum brațul. Am nevoie de brațul tău.
‎- Așa. ‎- E prea strâns.
‎E pe măsura normală.
‎Știu, dar nu vreau ‎să-mi cadă brațul. Îmi trebuie.
‎- Cu ce te-ai drogat? ‎- Dar tu?
‎- N-am luat nimic. ‎- Nici eu.
‎- Nu te cred. ‎- Ce necioplit!
‎ORAȘUL LAGUNA BEACH, ‎ÎNREGISTRARE TRAFIC
‎Sfinte Sisoe!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Se pare că am consumat ciuperci.
‎- Așa se zvonește. ‎- Da, așa e.
‎Am murit?
‎Nu. Ești cât se poate de vie.
‎Bine.
‎Inspiri adânc pentru mine?
‎- Și expiră! ‎- Și apoi… Da. Bine.
‎Știi, îmi aud inima bătând.
‎Se aude foarte tare.
‎Ca un ecou?
‎Nu e un ecou.
‎Atunci, ce e?
‎E inima copilului tău.
‎- Nu am un copil. ‎- Nu încă.
‎- Poftim? ‎- Ești însărcinată.
‎Subtitrarea: Adina Chirica