SERIÁL NETFLIX
- Ahoj. - Ahoj.
Promiň, zdřevěněla mi ruka.
Ne, ty promiň.
Leží se mi u tebe moc hezky.
Jsi skvělá.
Ty jsi skvělá.
Co? Ne.
Nevstávej. Zůstaň tu se mnou.
Mimo postel číhá nebezpečí.
Někdy i v posteli.
V téhle ne.
Fakt?
To má být žádost o přídavek?
Kurva.
Máma má za čtyři minuty kontrolu u kardiologa.
Promiň, že jsem jen spala a teď utíkám.
Ne, jsem ráda, že ses konečně vyspala.
Jo. Omlouvám se, jestli jsem odpadla uprostřed věty.
To bys měla. Vyklopila jsem ti všechna svoje tajemství.
Poslyš… Děkuju. Bylo to moc fajn.
Nemyslela jsem to…
Nemělo to vyznít, že ti děkuju za sex.
Chápu.
Máš dost starostí se svou mámou a Sonomou a já…
Já mám svý problémy.
Jo.
S tou Sonomou je to blbost.
Jako bych mohla odjet a vykašlat se na mámu.
Myslím, že by to pochopila.
Musíš žít svůj život.
Jo, takový luxus si nemůžu dovolit.
S těmi všemi vyšetřeními a kontrolami, na který chodím pozdě.
- Je to náročný, co? - Jo.
Nechci si stěžovat, ale…
Mrzí mě, že to máš těžký.
- Není divu, že ti zdřevěněla ruka. - To jo.
Kdybys cokoli potřebovala, víš, kde bydlím.
Moc děkuju.
Dávej na sebe pozor.
Pokusím se.
Jak to, že jsi tak úžasná?
To je jen trik.
Myslím to vážně.
Odpustilas mi, co se stalo.
- Měl bych se přiznat a jít do vězení. - Ne.
Ne, my…
Každý dělá chyby.
Každý něčeho lituje.
Když vstaneš, budu muset jít k rodičům.
A ti se chtějí bavit jen o Steveovi.
Je mi jasný, že se to může zajíst…
Jde mi o to, že…
Je těžký nevědět, co se mu stalo.
Možná je dobře, že to nevíš.
Možná.
Řeším to pitím.
- To nedělej. - Já vím.
Jen nevím, co si počít.
Ani nevím, proč ti to říkám, ale…
Když umřel Ted, šla jsem do spolku hromadného truchlení.
- Fakt? - Jo.
S odporem a se špatným přístupem.
Ale pomohlo mi to
cítit se míň osamělá.
Teď si osamělý nepřipadám.
To jsem ráda.
Hele…
Bylo by divný, kdybych si chtěl dát vanu?
- Jo. - Dobře.
Ale můžeš.
Možná si k tomu zapálím pár svíček.
Máš svíčky?
Pod umyvadlem.
Teda…
- Ježíši. Můžeš… - Promiň.
- Mami, v kuchyni je potopa! - Ježíši, Charlie.
Ty neumíš klepat?
Můžu si půjčit tvůj levandulový sprcháč?
Ty se koupeš?
To je přece normální.
Myslím, že to kape odtud.
Jo.
- Souhlasím. - Jo.
Můžu se na to podívat, protáhnout ti potrubí. Znova.
Dojdu pro nářadí.
Nevím, co si myslíš, ale nic ti do toho není.
Takže něco bylo?
Ben toho má za sebou hodně.
A…
je fajn ostatní podpořit.
Říkej si, co chceš.
Hele, chlape.
Mohl bys mi píchnout? Trochu se opřít do zvonu?
Jo, prošťouchneme to.
Judy.
Dobrý den.
Po minulé návštěvě jsem vás nečekala.
Bála jsem se, že jsem vás trochu vyděsila.
To ano.
Ale jste zpět.
- Řekla jsem si, že mi to neublíží. - To je dobře.
Tak copak nám tu zlobí?
Ani jsem s tebou nestihl probrat,
jak jsem přišel k vám domů celý…
trochu mimo.
Myslíš totálně na káry?
- Dá se to tak nazvat. - Jo.
To neřeš. Nic jsem mámě neřekl.
Díky. Máš to u mě.
Jsi hodnej kluk, Charlie Browne.
- To slýcháš často, co? - Jo.
- Říkal jsi mi to už minule. - Fakt?
- Jo. - No tak.
Fakt jsi to řekl.
Vážně se ti chci omluvit. Nejsem takový.
Byl jsem mimo
kvůli tomu s bráchou…
Nebyl jsem to já.
To nic.
Po tátově smrti jsem taky dost vyváděl.
Takže to chápu.
Hele, žijeme jen jednou, ne?
To už nikdo neříká.
Pustíme se do toho odpadu?
Ježkovy voči!
Po prvních třech cyklech chemoterapie
uděláme další PET-CT, ať víme,
jak vaše tělo reaguje.
Vteřinku…
Tři cykly.
Jak dlouho to trvá?
Každý cyklus trvá asi měsíc.
- Nic víc? - Podle toho, jak budete reagovat.
- Možná bude potřeba víc. Prosím. - Díky.
- Chcete žvejku? - Ne, díky.
Příští měsíce teď budou asi dost náročné.
Máte někoho, kdo vám pomůže? Rodinu?
- Mám mámu. - Bydlí poblíž?
- Je ve vězení. - Aha.
A nemáte nějakou kamarádku?
Jo, ale…
Nechci ji zatěžovat.
Tohle je chvíle, kdy si můžete dovolit být sobecká.
Jo, ale já taková nejsem.
Možná budete muset.
Nechci vás znovu děsit, ale bude to velmi vyčerpávající.
Budete potřebovat pomoc.
Dobře, ale…
není to nic, co bych nedokázala sama.
Zvládnu to, ne?
Zvládnete, ale není to nejlepší přístup.
Do prdele.
Nemáte tu koš?
- Takových vlasů? - To je nechutný.
Ani nejsou moje. Přede mnou tu bydlela čarodějnice.
Hodná nebo zlá?
Trochu od obojího.
Byla bi.
Kdyby náhodou.
Dobrá zpráva je, že víme, v čem je problém.
Špatná zpráva je, že to nezvládnu opravit.
Je to divný. V jedný z trubek je obří díra.
Je úplně zkorodovaná. Jako by ji něco propálilo.
To je dost divný.
Třeba si ta čarodějnice udělala z vany kotlík.
A házela do ní mločí oči a krysí ocásky.
Padej do kotlíku!
Jo.
Bože. Zavolám instalatéra.
Judy, kde jsi byla?
- Promiň, já… - Šílím tady!
Co? Proč?
- To Ben nás naboural. - Cože?
A vyspali jsme se spolu, což bylo fajn.
Ale je to špatný, protože teď nahoře opravuje díru v krysí trubce.
- Ona teče? - Jo!
- Poslouchej! - Je toho moc!
To tím chci říct!
Je toho kurva moc!
Tohle asi není nejlepší doba,
abych ti to říkala, ale…
Co mi chceš říct?
Mám…
jet s Michelle na tři měsíce do Sonomy.
Co máš s kým?
S Michelle. Otevírá restauraci vedle bio vinice
a chce, abych jí s tím pomohla.
Chodily jste spolu týden
a ty s ní teď na tři měsíce utečeš?
Možná dýl. Uvidíme, jak to půjde.
Sama to nezvládne. Potřebuje pomoc.
Tak kdy odjíždíš?
Prý čím dřív, tím líp. Asi to nepočká.
- Co tvá práce? - V pohodě. Vyhodili mě.
- Bože, je toho moc. - Že jo?
- Taky jsem si říkala. - Jo.
- Ahoj! - Ahoj.
- Ahoj, Judy. - Ahoj…
Říkala jsi jí…
Že jsem…
- Jo. - Jo.
- Fajn. - Je to dobrý.
Je to v pohodě.
Ne, je to hrozný.
- Měl jsem ti to říct tehdy v nemocnici. - Řekli mu o Steveovi.
Je to neomluvitelný.
Nic se nestalo. Jsme v pořádku.
Bože, o nic nejde. Nikomu se nic nestalo.
Jsme v pohodě.
Moc se omlouvám.
- Jste na mě moc hodný. - Rády pomůžeme.
S čím bude třeba.
Bože.
Už jede ten instalatér?
Taky mi to trochu přeteklo.
Klidně breč, jestli chceš.
Ne, jsem v pohodě.
Jsem troska! Já…
Jsem plná emocí.
Bolí to.
Je mi smutno. Nikdy jsem nebyl smutnější.
A začíná mi docházet…
Že mám v sobě zlost!
Zlost je naprosto přirozená reakce na tak strašlivou a tragickou smrt.
Co za člověka mu to mohlo udělat?
On si to snad nevyčítá?
- Určitě jo. - Jsem si jistá, že jo.
Jen zrůda by necítila takovou hlubokou bolest.
Byla to hrozná věc.
Mám tolik otázek.
Ale teď jsem se dozvěděl, že s námi chce FBI mluvit, tak možná…
třeba něco zjistíme. Kdo ví?
- Super! - Jupí!
- Emoční placák! - Jo!
To rád slyším.
A jsme rádi, že jste tady, Bene.
Je důležité se mít o koho opřít, když život vypadá bezútěšně.
Pokud ten člověk nejede do Sonomy.
- Ty jedeš do Sonomy? - Ne.
Judy. Na tři měsíce.
To se zármutkem nijak nesouvisí, tak může mluvit někdo jiný.
Tak já.
Dnes je pro mě velký den.
Je 20. výročí Burtovy smrti.
Mého muže. Vzal si život.
Chystáš něco na jeho počest?
No,
obvykle chodím do našeho oblíbeného karaoke baru.
Burt taky zpíval.
Ale zavřeli ho.
- To je škoda. - To nic.
Můžu jeho památku uctít i doma.
Užij si to.
Sama bys být neměla.
Nemá Henry karaoke?
Já tě zabiju.
Sykavkové zvuky.
Škodolibost.
Zlomyslnost.
- Zkaženost. - Dobře.
Mikrofon už jsme vyzkoušeli. Díky, Shandy.
Polož to.
Jdi pryč.
Díky, zlato.
Musela ses dobrovolně přihlásit, co?
Bylo mi jí líto. Yolanda potřebuje kamaráda.
Já taky.
Co tím myslíš?
Jen to, že teď nemám čas
na pořádání párty pro mrtvýho chlapa.
Do kuchyně mi teče voda
a do toho mi FBI šlape na paty.
To nemusíš řešit. Mluvila jsem s Glennem.
S kým?
- S agentem Moranisem z FBI. - Co? Proč?
Abych mu naznačila, že v tý bouračce měli prsty Řekové.
A že možná zabili Stevea, protože je okrádal.
Takže tys lhala nejlepšímu agentovi FBI?
To nebyla lež, jen teorie.
Ale teď jsme tvým přičiněním
možná víc podezřelý než předtím.
- Chtěla jsem pomoct. - To ty vždycky.
Ale nikdy nic nedomyslíš do konce. To je fuk, já…
Jen si klidně jeď píchat do Sonomy. Já to tu zvládnu.
Nebude to zábavný, ale vysilující.
Co bude vysilující?
Judy nám odjede,
aby se svou kamarádkou Michelle otevřela restauraci.
Špatný nápad.
Gastroprůmysl je krutý. Šance na přežití je malá.
- Shandy to chápe. - Někdo ale musí být výjimka.
- Bude to vaše smrt. - Bude to vaše smrt.
Burte můj.
Zlato, já…
Nemůžu se nabažit tvé lásky, Burte.
Ani nevím…
Nebude to dlouhá párty, že ne?
Podívej, jak je šťastná. No tak.
- Podívej, jak jsem šťastná já. - Jsi. Vidím, jak se usmíváš!
- Dámy. - Ahoj.
Ahoj.
Bylo od vás moc milé, že jste Yolandě pomohly.
Neměla jsem na výběr.
Ale o to jde, ne? Je fajn pomáhat ostatním.
To je moje tajemství. Radši rozdávám, než přijímám.
To vyznělo špatně.
- Ne. - Možná.
Díkybohu.
Děkuju vám všem.
Omluvte mě. Trochu mi vyschlo v krku.
Mně taky.
Ahoj.
Tady je náš ptáček zpěváček.
Nesu ti vodu.
Díky.
Jen jsem se potřebovala vzchopit.
Jo.
To je Burt?
Pane jo. Má moc milý oči.
Že jo?
Je to zvláštní.
Člověk by si myslel, že po tak dlouhé době už nebudu brečet.
Ale sama vidíš.
Asi to byl výjimečný člověk.
Ne, nebyl.
Obyčejnější už být nemohl.
Vtipkoval, že jeho chybějící charisma
vynahrazuju svým vzhledem.
Měl pravdu.
Určitě měl své kouzlo.
Fakt ne.
A to se mi na něm líbilo.
Byl…
stabilní a předvídatelný.
Proto je…
tak těžký uvěřit,
že se to rozhodl udělat.
Třeba měl pocit, že nemá na výběr.
Nebo aspoň lepší možnost.
Kéž bych tehdy věděla, jak moc trpí.
Snesla bych mu modré z nebe.
Určitě to věděl.
Tak proč mi to neřekl?
Možná nemohl.
Možná.
Judy.
Zlato, moc ti děkuju.
Bylo to jedinečný.
Není zač.
No tak.
Moc si to v Sonomě užiješ.
Prý je to tam jako v nebi.
Jo, to doufám.
Judy?
- Máš tu kámošku. - Koho?
- Ahoj, Michelle. - Ahoj, Jen.
Už jsem slyšela o tý Sonomě.
Michelle! Ty jsi tady. Jsme tu všechny!
Jo, zatím.
- Co? - Mami. Máme lepicí pásku?
A pár silných nůžek na nehty. Je to na hru.
Podívám se, co tu máme.
Omluv mě, Michelle.
Nemůžeme někam jít?
Jasně.
- Je všechno v pořádku? - Ani ne.
Promiň, že jsem sem takhle vtrhla.
Říkala jsem, ať přijdeš, když bude třeba.
Je.
Musím se ti omluvit.
Za co?
Slyšela jsem, co jsi včera říkala, když sis myslela, že spím.
O té tvé…
Promiň. Nevím, proč jsem nic neřekla.
Měla jsem.
- Úplně jsem zkameněla. - To nic.
Ne, je to odporný. Proč to dělám, když mi na tobě záleží?
Prosím tě. Kdo mluví o rakovině, když je nahej v posteli? To je odporný.
Chceš si o tom promluvit?
Nebo o tom nemusíme mluvit, ale kdyby…
Nepotřebuješ někoho…
Vím, že máš Jen, ale…
Jo.
Jo, mám.
- Můžu se zeptat, jakou… - Děložního čípku.
A rozšířila se mi do jater.
- Kurva. - Jo.
Je to dost na prd.
Děsně na prd.
Jsem tu pro tebe.
- Kdybych ti mohla nějak pomoct… - Můžeš mě pozvat do Sonomy,
až si otevřeš tu restauraci.
Pozvu.
Mluvila jsem o tom s mámou a ona…
dá se říct, že mě podpořila.
Vážně?
- Jo. - Pane jo!
Občas tě lidi překvapí.
- Něco pro tebe mám. - Co?
Je to hloupá drobnost,
ale říkala jsem si, že to neuškodí.
Díky.
Ametyst prý pomáhá léčit.
Pomáhá mi už teď.
Asi jsem se k tobě nechoval
tak dobře, jak jsem měl.
Jak je?
Jestli sis připadala na druhý koleji,
promiň, že jsem byl slepej.
Ale pořád jsem na tebe myslel.
Pořád jsem na tebe myslel.
Willie Nelson umí.
Je to tak.
Zachraňte Willyho!
No tak.
- Co tu děláš? - Potřeboval jsem tě vidět.
Mimochodem, mluvili jsme s FBI.
Tak jo. Pojď.
- Nedostal jsem se k přechodu. - Show skončila. Tak co?
- Utopil se. - Co?
Steve se utopil.
Nezabila ho rána do hlavy.
Panebože.
To je hrozná smrt.
Jo, to je.
Cos to provedla?
Ale mělas pravdu.
Je lepší nic nevědět.
- Sakra. - Ne, to je dobrý.
- Ne! - Už ji mám.
Kašli na to!
Bene!
Judy!
- Judy, pomoc! - Co se stalo?
Bene!
- Kurva. Pojď sem! - Mám ji!
No tak.
Pojď sem.
Už tě máme.
- Tak jo. - Lezeme.
- Dobrý? Tak fajn. - Jo.
Hele, nemusíš…
- Sedni si. - Dobře.
Dojdu pro ručníky. Bože.
- Pošli všechny pryč, prosím. - Jo.
Jsi normální?
- Vím, jak to vypadá. - Neříkals, že tohle nejsi ty?
- Poslyš, kámo. - Nejsem tvůj kámoš, ty trosko.
Omlouvám se.
Přiznej si, že jsi v sračkách. A drž se dál od mojí mámy.
Ahoj. Jak je na tom Ben?
Odjel Lyftem.
Taková noční můra.
Všechno mi to připomnělo.
Jsou to muka.
Chci mu pomoct.
Dlužím mu to po tom, co jsem udělala.
Nechala jsem ho utopit, Judy.
- Bena? - Ne.
Stevea.
Mohla jsem mu pomoct. Mohla jsem ho zachránit, ale…
Zkameněla jsi.
Jo.
Být lepší člověk, pomohla bych chlapovi,
kterýmu jsem zničila život.
Je toho na tebe moc.
Jiní by to udělali.
Třeba ty.
Mně jsi pomohla.
Já jsem ale tak na hovno, že to ani nezkusím.
Co kdybych potřebovala, abys pomohla mně?
Jak to myslíš?
Mám rakovinu.
Řekla jsem, že nemám, ale mám.
Mám ji.
Proč jsi mi…
Nechtěla jsem, aby sis to kladla za vinu.
Panebože.
Proto jsem řekla, že jedu do Sonomy. Já…
Chtěla jsem se léčit sama, abych tě nezatěžovala.
Vím, že po všem… zvlášť s tvou mámou…
- Jdi do prdele! Judy! - Co?
Říkala jsem, že jsem na hovno, ale myslíš, že až tak?
- To ne… - Poslouchej mě.
Mě nezatěžuješ.
Jsi pro mě vším.
Udělala bych pro tebe cokoli.
Cokoli. Rozumíš?
Mám strach.
Já vím.
To bude dobrý.
Slibuju.
- Jsem hrozně vyděšená. - Já vím.
Jsem tu s tebou.
Bude to dobrý.
Ahoj.
Ahoj. Co se děje?
Pardon, že jsem sem tak vtrhnul.
Jste trochu navlhlej.
Jo.
Pamatujete, jak jste u mě tuhle byl?
Jo.
A vrátil jste mi toho ptáka.
Jo.
Popravdě…
Já…
Nevím, jak to říct.
Já…
potřebuju pomoc.
Jsem alkoholik a potřebuju pomoc.
Tak půjdeme pro pomoc. Dobře?
- Tak jo. - Jo.
- Díky. - Jasně.
- Moc vám děkuju. - Nebojte.
Můžu se zeptat, odkud máte toho ptáka?
Od Henryho, syna Jen Hardingové.
Vyrobila mu ho Judy.
Vážně?
- Prosím. - Ta frittata je děsně dobrá.
Krásně nadýchaná.
Budu se snažit neurazit, jak moc tě to překvapilo.
Mimochodem, sepsala jsem nám rozvrh
všech tvých vyšetření,
abychom to všechno stíhaly.
- Díky. - Není zač.
- Dobré ráno. - Ahoj. Dobré ráno.
Udělala jsem překvapivě dobrou frittatu, jestli chcete.
Ne, díky. Nepotřebuju teplou snídani.
- Co cereálie? - Jsou jak studená polívka.
Do prdele!
Panebože!
Váš dům je smrtící past.
Překlad titulků: Anna Farrow