СЕРІАЛ NETFLIX
-Привіт. -Привіт.
Вибач, та в мене затерпла рука.
Ні, це ти мені вибач.
Так затишно в цьому куточку.
Ти така мила.
Ні, це ти мила.
Що? Ні.
Не вставай. Лишайся зі мною.
Погане трапляється поза ліжком.
Погане трапляється також і в ліжку.
Не в цьому.
Та невже?
Просиш, аби я повторив?
Дідько.
Моя мама має потрапити до кардіолога через чотири хвилини.
Вибач, що після такої ночі я так тікаю.
Ні, я рада, що ти нарешті виспалася.
Так. Вибач, якщо я відключилася посеред розмови.
Так, тобі варто вибачитися.
Адже я вибовкувала всі свої секрети.
Слухай, дякую, було класно.
Ні, я не хотіла…
Я не хотіла, щоб це прозвучало як «чпок-чпок, дяки за крутий задок».
Не парся, я розумію.
Ти як муха в окропі зі своєю мамою, Сономою, а в мене…
У мене свої клопоти.
Ага.
Дарма я згадала Соному. Це було тупо.
Я ж не можу втекти й кинути маму.
Думаю, вона б зрозуміла.
У тебе є своє життя.
Так, але зараз я не маю такої можливості
між усіма цими прийомами й обстеженнями, на які я запізнююся.
-Це чимало, еге ж? -Ага.
Не скажеш, що це тягар, але…
Шкода, що ти мусиш це розгрібати.
-Не дивно, що затерпла рука. -Точно.
Якщо тобі щось знадобиться, ти знаєш, де я живу.
Це багато важить.
Бережи себе, добре?
Намагатимуся.
Звідки ти така неймовірна?
Це все хитрощі.
Серйозно
вибач за те, що я скоїв.
-Я маю здатися та сидіти за ґратами. -Ні.
Ні, ми…
Ми всі помиляємося. Ми…
робили те, про що жалкуємо.
Якщо встанеш, я матиму піти додому до батьків,
а вони лиш і говорять про Стіва.
Уявляю, як це тебе дратує…
Уся ця ситуація зі Стівом…
Просто дуже важко не знати, що сталося.
Може, це добре, що ти не знаєш.
Може.
Але я хочу пити.
-Не роби так. -Ні, я знаю.
Та хтозна, що робити.
Не вірю, що я це кажу, але…
після смерті Теда я пішла в цю групу скорботи чи як її там.
-Невже? -Ага.
Неохоче та з паскудним відношенням.
Але це допомогло мені
відчути себе менш самотньою.
Зараз я не самотній.
Я рада.
Слухай.
Це дуже дивно, якщо я прийму ванну?
-Ага. -Ясно.
Але ти все одно можеш.
Може, ще запалю кілька свічок.
У тебе є якісь свічки?
Під раковиною.
Тобто…
-Боже. Ти… -Вибач.
-Мам, на кухні щось протікає! -Господи, Чарлі.
Стукати не вчили?
Можна я візьму твій лавандовий гель для душу?
Ти приймаєш ванну?
Звична собі справа.
Гадаю, протікає он там.
Так.
-Цілком згодна. -Ага.
Можу глянути. Може, прочищу тобі труби.
Знову.
Принесу інструменти.
Хоч що сталося, та це не твоя справа.
То це сталося?
Слухай, у Бена непрості часи.
І
допомагати людям — це добре.
Ага, кажи, що хочеш.
Агов, малий.
Може, допоможеш мені? Ну, полагодити труби.
Ага, чуваче, полагодьмо труби.
Джуді.
Добридень.
Не думала, що побачу вас після того разу.
Схоже, я вас трохи налякала.
Так і було.
Але ви прийшли.
Спробувати ж не зашкодить?
Добре.
Погляньмо на цього поганця.
Слухай, я не мав нагоди поговорити з тобою
про те, як завалився у ваш будинок
увесь такий, як желе.
Тобто насинячений?
Так, це теж підходить.
Ага.
Не парся. Я не казав мамі.
Дякую. Я це ціную.
Ти хороша людина, Чарлі Браун. Так.
-Тобі часто це кажуть? -Ага.
Ти те саме сказав того дня.
Невже?
-Ага. -Бреши товще.
Я не брешу. Ти сказав.
Я хотів перепросити. Я був сам не свій.
Я був сам не свій,
почувши про брата, і…
Я не така людина.
Це нічого.
Після смерті тата я теж не раз лажав.
Тож я розумію.
Гей.
Житуха одна, так?
Так уже не кажуть, чуваче.
Добре, тоді дамо прикурити цьому стоку?
Здуріти-офігіти.
А після трьох циклів хімієтерапії
ми зробимо ще одну ПЕТ-КТ,
щоб перевірити реакцію.
Дайте… Я…
Три цикли.
Скільки це триватиме?
Кожен цикл — один місяць.
-І все? -Залежно від реакції вашого тіла.
Може, треба буде ще. Ось.
Дякую.
-Хочете жуйки? -Ні, дякую.
Джуді, наступні кілька місяців можуть бути дуже непростими.
Вам зможе хтось допомогти? У вас є родичі?
-Мама. -Чудово. Вона живе тут?
Вона у в'язниці.
Зрозуміло.
Може, у вас є друзі?
Вони є, але я
не хочу бути тягарем.
Вибачте за відвертість, та зараз
ви можете бути егоїсткою.
Так, але я не така людина.
Але, може, вам доведеться нею стати.
Не хочу знову лякати, та ця частина терапії виснажлива.
Ви потребуватимете допомоги.
Так, але
не те щоб неможливо впоратися самій.
Я зможу, так?
Ви зможете, але це не найкращий план.
Трясця.
Тут є де це викинути?
-Як багато волосся. -Просто жах.
Воно ж навіть не моє. До цього тут жила відьма.
Хороша чи погана відьма?
Ну, щось середнє.
Вона була бі.
Про всяк випадок.
Хороша новина — ми знайшли проблему,
а погана — вона поза моєю компетенцією.
Так, це дивно. В одній трубі здоровенна діра,
вона проржавіла або щось наскрізь її пропалило.
Так, це дивно. Якась чудасія.
Може, ванна слугувала котлом тій відьмі.
Кілька очей тритона, хвіст щура, так?
Ходи в мій котел!
Точно.
Боже. Я викличу водопровідника.
Джуді, де тебе носило?
-Вибач, я… -Я переживала!
Що? Чого?
-Той, хто наїхав на нас, — це Бен. -Що?
А ще ми переспали, і це було класно.
А ще це погано, бо він нагорі лагодить діру від щура, яка протікає.
-У нас щось протікає? -Ага!
-Не гальмуй! -Вибач. Стільки всього.
Про це я і кажу!
Просто достобіса всього!
Добре, схоже, зараз
не ліпша мить сказати тобі, що я…
Що сказати, Джуді?
Я…
їду на три місяці в Соному з Мішель.
Куди та з ким?
З Мішель. Вона відкриває ресторан біля виноробні й хоче, щоб я їй допомогла.
Ви зустрічалися тиждень?
І тепер ти тікаєш із нею на три місяці?
Може, на довше. Побачимо, як піде.
Адже самій їй не впоратися. Тут потрібна допомога.
Добре. То коли ти їдеш?
Вона каже, що швидше, то краще, тож навряд чи це може чекати.
-А робота? -Усе норм. Мене звільнили.
-Боже, це вже занадто. -Так?
-І я так думала. -Добре.
-Гей! -Агов!
-Привіт, Джуді. -Привіт…
Ти розповіла їй,
що це я…
-Так. -Вона розповіла.
-Добре. -Це добре.
Це нічого.
Ні, це погано.
Я мав розповісти ще в лікарні. Вибач.
Він тоді почув про Стіва.
Ну, цьому немає виправдань.
Я гадаю, це нічого. Усе ж добре.
Господи. Усе добре. Усі в порядку.
Усі в нормі.
Дівчата, мені так шкода.
-Ви надто добрі до мене. -Якщо треба, ми поруч.
З чим завгодно.
Ось тобі й маєш.
Водопровідник уже їде?
Бо там усе ще трохи підтікає.
Якщо хочеш, можеш поплакати.
Ні, усе добре.
Я геть розклеївся! Тобто…
мене так накрило емоціями, розумієте?
Так боляче.
Мені сумно, ще ніколи я не відчував такого смутку.
А ще я починаю розуміти, що…
у мені стільки гніву!
Гнів — цілком природна реакція на таку жахливу, страшну смерть.
Просто я все думаю, що за людина могла так вчинити?
Невже її не мучить сумління?
-Певна, що мучить. Звісно. -Певна, що мучить. Я…
Треба бути чудовиськом, щоб не відчувати всю глибину болю.
Яка страшна трагедія.
У мене стільки питань.
Але я дізнався, що ФБР хоче поговорити з нами. І, може,
дасть відповіді. Не знаю.
-Чудово! -Круто!
-Душевне тобі «дай п'ять». -Так!
Приємно це чути.
І ми раді вітати тебе тут, Бене.
Як важливо мати поруч людей,
на яких можна покластися в похмурі часи.
Якщо вони не їдуть у Соному.
-Ти їдеш у Соному? -Ні.
Ні, Джуді їде на три місяці.
Це не зовсім стосується скорботи, тож нехай хтось інший висловиться.
Я скажу.
Сьогодні особливий для мене день.
Двадцята річниця смерті Берта.
Чоловіка. Він наклав на себе руки.
Йоландо, плануєш якось ушанувати його пам'ять?
Ну,
зазвичай я ходила в наш улюблений караоке-бар.
Берт теж любив співати.
Бар закрився.
-Оце так не пощастило. -Та нічого.
Я можу вшанувати його пам'ять і вдома наодинці.
Повеселись.
Ти не маєш це робити сама.
У Генрі є караоке-центр?
Я приб'ю тебе.
Свистячі звуки.
Зловтіха.
Чума.
-Суккуб. -Гаразд.
Годі перевіряти мікрофон. Добре? Дякую, Шенді.
Опусти його.
Відійди.
Дякую, люба.
Як не допомогти. Ти не могла не допомогти, так?
Мені було незручно. Йоланда справді потребувала друга.
Ага, як і я.
На що натякаєш?
На те, що зараз у мене немає ресурсу
на кляту вечірку для мертвого мужика.
У мене щось добряче протікає на кухні,
не кажучи вже про ФБР, що дихає в потилицю.
Не хвилюйся за це. Я поговорила з Ґленном.
З ким?
-Агентом Моранісом, хлопцем із ФБР. -Що? Нащо?
Щоб натякнути, що греки причетні до наїзду на нас,
а отже, можуть бути вбивцями Стіва, бо він крав у них гроші.
То ти пішла й збрехала найціннішому кадру ФБР?
Не брехала, а теоретизувала.
Але намагаючись відвести підозри,
ти могла зробити його підозрілішим.
Я хотіла допомогти.
Але саме це ти й робиш.
Ти геть нічого не продумуєш. Проїхали, я не…
Розважся у своїй секс-пригоді в Сономі. Я буду в порядку.
-Це не пригода, бо буде виснажливо. -Що буде виснажливо?
Джуді полишає нас,
щоб відкрити ресторан разом із подругою Мішель.
Погана ідея.
Ресторанний бізнес — безнадійна гра. Шанси на виживання дуже низькі.
-А Шенді шарить. -Та хтось же має шанс вижити?
Це твої похорони.
О Берте
Мій коханий, я
Не можу насититися твоєю любов'ю, Берте
Я не знаю…
Це ж буде недовга вечірка, так?
Глянь, яка вона щаслива. Ну ж бо.
Глянь, яка я щаслива.
Бачу. Знаю, що десь глибоко ховається широка посмішка.
-Пані. -Привіт.
Привіт.
Дуже люб'язно, що ви влаштували це для Йоланди.
А хіба в мене був вибір?
У цьому й сенс, так? Так приємно допомагати іншим людям.
Це мій секретик. Я більше люблю давати, а не брати.
Неоднозначно прозвучало.
-Ні. -Можливо.
Дякувати богу.
Дякую вам усім.
Вибачте. Трохи пересохло в горлі.
У мене теж.
Привіт.
Ось де наша співоча пташка.
Я принесла тобі води.
Дякую.
Мені потрібен був час, щоб отямитися.
Ага.
Це Берт?
Тільки гляньте. У нього такі добрі очі.
Справді?
Знаю, це кумедно.
Здавалося б, після стількох років я б не мала плакати за ним, але…
ось знову.
Схоже, він був особливий.
Ні, не був.
Він був звичайним, як і всі інші.
Він жартував, що брак його індивідуальності
компенсувала моя краса.
І це була правда.
Певна, він мав харизму.
Аж ніяк.
Але за це я його і любила.
Він був
надійним і передбачуваним.
Саме тому
дуже важко повірити, що він обрав…
Обрав зробити те, що зробив.
Може, він вважав, що в нього не було вибору.
Принаймні кращого.
Шкода, що я не знала, як він страждав.
Я б гори зрушила, щоб допомогти йому.
Я певна, що він це знав.
Чому ж він не сказав?
Може, він не міг.
Може.
Джуді.
Люба, я щиро дякую тобі за все це.
Це було неповторно.
Звісно!
Слухай.
Бажаю тобі гарно провести час у Сономі.
Я чула, що це райський куточок.
Ага, сподіваюся на це.
Джуді?
-Тут твоя подруга. -Подруга?
-Привіт, Мішель. -Привіт, Джен.
Оце так новини про Соному.
Мішель! Ти тут! Ми всі тут!
Так, поки.
-Що? -Мам, а в нас є ізострічка?
І міцні кусачки для нігтів. Нам для гри.
Ага, зараз гляну, чи є такі.
Перепрошую, Мішель.
Може, відійдемо?
Так, авжеж.
-Усе добре? -Ні, не зовсім.
Вибач, що я отак заявилася.
Ні, я ж казала, якщо тобі щось треба…
Так і є.
Я мушу перепросити.
За що?
Я чула, що ти сказала минулої ночі, коли думала, що я сплю.
Про твій…
Вибач. Не знаю, чому я нічого не сказала.
Я мусила.
-Я ніби заклякла та… -Це пусте.
Ні, не пусте, це ницо. Хто так чинить із дорогою тобі людиною?
Та ну. А хто розповідає про рак, коли ви двоє голі в ліжку? Оце ницо.
Хочеш поговорити про це?
Бо ми можемо. А якщо не хочеш, але тобі треба…
Якщо тобі хтось потрібен…
Знаю, є Джен, але…
Так.
Так, є.
-Можна спитати, який у тебе? -Рак шийки матки.
Метастази пішли в печінку.
-Хріново. -Ага.
Це фігово.
Так, найфіговіше.
Але я поруч, ясно?
Якщо я можу щось зробити…
Можеш запросити мене в Соному,
коли відкриєш свій заклад.
Авжеж.
Я поговорила про це з мамою, і вона…
Схоже, вона мене підтримує.
Справді?
-Так. -Тільки гляньте!
Інколи люди можуть здивувати.
-Я дещо тобі принесла. -Що?
Дещо маленьке, дурне,
але, гадаю, не завадить.
Дякую.
Так, кажуть, аметист допомагає зцілюватися.
Думаю, він уже допомагає.
Може, я ставився до тебе
Не так добре, як мусив
Як життя?
Якщо через мене ти відчула себе другою
Тоді пробач, що я був сліпим
Але я постійно про тебе думаю
А Віллі Нельсон розуміється.
Він розуміється…
Звільніть Віллі!
Гей.
-Що ти тут робиш? -Хотів побачити тебе.
До речі, ми поговорили з ФБР.
Добре, Так, ходімо.
-Я ж не доспівав до програшу. -Шоу скінчилося, ясно? То що?
-Він потонув. -Що?
Стів потонув.
Він помер не від удару по голові.
Господи.
Доволі жахлива смерть.
Так і є.
Що ти накоїла?
Ти мала рацію.
Ліпше не знати.
-Боже. Це нічого. -Дідько.
-Не треба! -Дістану її.
Не хвилюйся.
Бене!
Джуді!
-Джуді, допоможи! -Що сталося?
Бене!
-Чорт. Ходи сюди, ну ж бо. -Я дістав.
Давай.
Сюди.
Ось, тримаємо.
-Гаразд. -Опля.
-Тримаєш? Добре. -Так.
Гаразд. Можеш не…
-Просто сядь. -Добре.
Я принесу рушники. Боже.
-Прошу, попроси всіх піти. -Ага.
Та що з тобою не так?
-Розумію, як це виглядає. -Ти казав, що не такий.
-Слухай, малий… -Я тобі не малий! Ти клятий лузер.
Мені дуже шкода.
Визнай уже, що ти облажався. І, бляха, тримайся подалі від мами.
Гей, як там Бен?
Він поїхав на таксі.
Це був суцільний кошмар наяву.
Навіяло неприємні спогади.
Господи, це просто мука.
Я хочу допомогти йому.
Адже після того, що скоїла, я, чорт забирай, винна йому. Я…
Я дала йому потонути, Джуді.
-Бену? -Ні.
Стіву.
Я могла допомогти йому, могла його врятувати, але…
Але ти заклякла.
Так.
Якби я була кращою людиною, то змогла б
підтримати чоловіка, якому зруйнувала життя.
Це вже занадто.
Хтось інший так би й зробив.
Ти зробила б.
Тобто зробила. Ти підтримала мене.
А я надто кінчена людина, щоб навіть спробувати.
А якщо мені треба твоя підтримка?
Ти про що?
У мене рак.
Я казала, що ні, але він є.
Він є в мене.
Чому ж ти…
Бо я не хотіла, щоб ти звинувачувала себе.
Господи.
Тому я й сказала, що їду в Соному. Я
хотіла пройти лікування й не обтяжувати тебе,
особливо після історії з твоєю мамою…
-Пішла ти, Джуді! -Що?
Так, я сказала, що кінчена, та невже ти думаєш, аж настільки?
-Ні, я не… -Послухай!
Ти не тягар.
Ти моє кляте серце.
І заради тебе я зроблю що завгодно.
Що завгодно. Ти зрозуміла мене?
Мені страшно.
Знаю.
Усе буде добре.
Обіцяю, ясно?
-Просто мені дуже страшно. -Знаю.
Я поруч, мала, я тут.
Усе буде добре.
Привіт.
Привіт. Що сталося?
Вибач, що я так заявився.
Так, трохи мокрий.
Ага.
Пам'ятаєш, як приходив до мене на днях?
Так.
Ще повернув мені птаху.
Так.
Правду кажучи…
мені…
Не знаю, як це зробити.
Мені
потрібна допомога.
Я алкоголік і потребую допомоги.
Так. Пошукаймо, хто може тобі допомогти. Добре?
-Добре. -Так.
-Дякую. -Ага.
-Я це дуже ціную. -Так, я розумію.
А можна дещо спитати?
Про птаху. Звідки вона в тебе?
Від Генрі. Сина Джен Гардінг.
Так, птаху йому зробила Джуді.
Та невже?
-Тримай. -А фритата дуже смачна.
Така пухка.
Я постараюся не ображатися на твій здивований тон.
До речі, я зробила для нас спільний графік
усіх твоїх прийомів у лікаря,
щоб не тягнути кота за хвоста.
-Дякую. -Прошу.
-Добрий ранок. -Привіт! Добрий ранок.
Якщо комусь цікаво, я приготувала на диво смачну фритату.
Ні, дякую. Не хочу гарячий сніданок.
-Може, пластівців? -Це немов холодний суп.
Хай йому грець!
Господи!
Яке гибле місце, одначе.
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна