СЕРІАЛ NETFLIX
Трясця.
Чорт.
500 МГ КОНОПЛЯНА МАЗЬ
ОДУЖУЙ! БЕН
Ні, тільки не знову. Ні.
ОНКОЛОГІЧНИЙ ЦЕНТР
-У «Шпрінгері» інша атмосфера… Гей, Чар! Що це?
-Що це ти дивишся? -Я інша. Я хочу додому.
Це моя єдина мета — повернутися додому.
Минуло п'ять років і дев'ять місяців.
Я готова повернутися додому. Лише втративши, починаєш це цінувати.
То не попадалася б, Конні.
Я це дивився.
Аж ніяк. Таке нікому не варто дивитися.
Добре.
Гаразд.
Що це ти робиш?
Блискавку заклинило, тож допоможи.
Ну, ти могла б…
Господи, не ускладнюй, Чарлі. Просто застібни сукню.
Добре.
Не хочеш, аби я пішов на похорон?
Я сама не хочу йти й тебе змушуватиму?
Я лиш попрощаюся.
Зі Стівом?
Ні, з Беном.
Адже він тут не живе, тож
після сьогодні нам не потрібно буде бачитися.
І, чесно кажучи, це на краще.
Бо ця родина…
ще та кара господня.
Просто дуже важко бути…
Просто… Чорт…
Рада була поспілкуватися, малий. Круто, що я виховую таку чуйну людину.
Га?
На жаль, біопсія підтвердила у вас рак шийки матки,
що поширився на печінку.
Оскільки пухлини задалеко від основного вогнища,
це означає четверту стадію.
Знаю, це важко чути, але з цієї ситуації є вихід.
Хірургія вам не підійде, тож ми почнемо з хімієтерапії,
а за умови успіху перейдемо до променевої терапії.
Крок за кроком.
Джуді?
Це ваша яхта?
Так, моя.
Дуже гарна. Завжди мріяла про яхту.
-Це ж катамаран, так? -Ага.
Знаю, вам багато про що треба подумати.
Тож якщо у вас є питання, я…
А якби я не зробила ці знімки?
Ви про що?
Я маю на увазі, якби я не потрапила в аварію,
то ніколи б не дізналася, що в мене є він.
Але добре, що так сталося.
Бо тепер ви знаєте,
і можна якнайшвидше почати лікування.
Так, але я добре почуваюся.
Так, після аварії було трохи боляче, але
я точно не відчуваю нічого,
про що ви говорите.
Я розумію, що це важко прийняти.
Ні, я не про те. Справді. Дякую.
Але, я думаю, мені варто ще раз зробити КТ.
Схоже, що на біопсії сталася помилка
або жінка з голкою зробила щось не те.
Бо, чесно кажучи, це все просто як грім серед ясного неба.
Мені здається, що це все може бути просто помилкою, так?
Усі ми смертні.
Але здатність жити повноцінно
залежить від готовності прийняти,
що смерть — це частина життя.
Коли стається непоправне, коли когось забирають надто молодим
або в результаті жорстокого насильства, як це було з Ісусом,
це приголомшує до глибини душі.
І в ці найтемніші часи
нам слід тягнутися до світла Божого й один до одного
задля розради та спілкування, щоб почати зцілюватися разом.
Амінь.
Прощаємося з Беном і забираємося звідси.
-Тебе підвезти на роботу? -Що?
Що сказав слюсар?
-Га? -Про твою машину.
Так, точно. Сказав, що все добре. Чудово.
-Ти в нормі? -Ні, усе це дуже важко.
Так, достобіса жахливо.
Гаразд. Може, ми непомітно підемо й надішлемо квіти та записку?
А це не байдуже ставлення?
У тому й сенс.
Бо я остання людина, яка має бути небайдужою…
-Привіт. -Привіт.
Щиро дякую вам обом, що прийшли.
-Це важливо. -Так. Боже.
Ми б це не пропустили.
-Ми хотіли попрощатися та… -Ми мали прийти. Мусили.
Мені дуже шкода. Люблю тебе.
Дякую, Джуд.
Так, і я…
Певен, мама буде рада тебе бачити.
Правда?
Тільки трохи пізніше.
Ага.
Прощаємося з Ейлін і валимо звідси.
Не знаю, чи ти помітила,
та Ейлін стоїть якраз біля труни!
Так, я помітила. Незручно виходить.
-А хто це у візку? -Батько, Джим.
Що?
Батько в інвалідному візку?
-А чому? -Вони не розповідають.
Але він завжди з ковдрою, а це недобре.
Боже. Це не може бути гірше за відкриту труну.
Нащо це робити? Ніхто б не хотів, щоб його пам'ятали
схожим на марципан.
Якщо я помру раніше за тебе, то ліпше закрий мої рештки.
Ти не помираєш. Та й ніхто не помирає.
Привіт, подруго.
Так сумно, згодна, подруго?
Так, подруго.
Він так і не побачив полярне сяйво. Не відкрив готель.
Не поїхав на сафарі в Африку
і не вбив слона.
Це так жахливо.
Йому б ще жити й жити.
Це змушує насолоджуватися кожною миттю, так, подруго?
-Так, подруго. -Сюди, дівчата.
Добре.
Знаю.
Господи.
-Ліпше не дивитися. -Я не можу.
-Я дивлюся. -Я теж.
-Я збентежена. -Що коїться?
Жахливо, еге ж?
Тіло НПДП.
Що це означає?
Не придатне для похорону. Суп у костюм не запхаєш.
Схоже, ФБР досі проводить аналіз його тіла,
точніше лузги, яка лишилася, шукаючи зачіпки.
Боже, невже?
Джуді, бачу, ти прийшла.
Звісно, Ейлін.
Мені дуже шкода.
Усе це якесь нереальне.
Нічого з цього.
Мені подобався цей його костюм.
Йому пасував синій.
Неабияк пасує.
Бідолаха.
Вона морально спустошена. Як і я.
Понеслася.
Вона вирішила не продавати маєток.
Не хоче відпускати і його,
що, звісно, я цілком розумію.
-Я написала книгу про втрату. -Таких книг багато…
Та це була б купа грошей.
Я б забезпечила себе достатком.
Боже, мені шкода, що ти зазнала збитків.
Дякую.
-Я маю вибратися звідси. -Я після тебе.
Джен, так мило, що ти прийшла.
-Рятуйся. -Дякую.
Ейлін.
Мої вам найщиріші співчуття.
Дякую, люба.
Ми з невеликою групою людей зберемося в будинку,
сподіваюся, ти теж будеш.
Ні, я не зможу.
-Я… -Це важливо для Бенджі.
Йому зараз важко.
І не завадить підтримка друга.
Ейлін, ходіть сюди.
Добре.
Не тримайте це в собі.
Трясця.
Господи.
-Облиш мене! -Фло, ви тільки-но з лікарні.
Має бути постільний режим. Ви не можете піти.
Ті лікарі не знають, що торочать.
Я не можу подихати свіжим повітрям? Бо це місце тхне смертю.
То, може, подивитеся телевізор?
Знайдемо вам мильну оперу.
Це расизм.
Справді?
Привіт.
Тері, можу тебе підмінити.
Ти певна?
Залюбки.
Дякую.
До речі, гарний светр. Тобі личить цей виріз.
Справді? Купила на розпродажі.
Що?
Як розумно!
-Дякую. -Ага, це тобі варто подякувати!
-Що ти твориш? -Забираю вас звідси.
-Це місце справді тхне смертю. -Ще б пак!
-Це злочин через ревнощі. -Ага.
Його вдарили ножем у голову.
Хіба буває болісніша смерть?
-Ні. -Треба звідси валити.
Привіт.
Привіт! Згрішила перед мамою, раз прийшла на поминки?
Боже. Ні, це не…
Річ не в гріхах.
-Я рада бути тут. -Так, не в гріху…
-Тобто не рада бути тут. -Так, ні. Авжеж.
-Звісно, що ні. -Бо, знаєш…
Бо хто б радів?
Не я!
Так. Словом…
Ти повертаєшся в Сан-Франциско, тож…
Узагалі-то, ні.
Мене попросили лишитися, доки ФБР
робить свою справу.
-Так, авжеж. -Тому…
-Свою справу. -Хто це?
Вибач. Це мій тато, Джим. Тату, а це моя…
Моя подруга Джен.
Радий знайомству.
Співчуваю вашій утраті, Джиме.
Я теж.
Діти не мають помирати раніше за нас.
Це неправильно.
Неправильно.
Бене, віднесеш мою тарілку?
Звісно, тату.
Він хороший хлопець.
Так і є.
Я радий, що він нарешті зустрів гарну дівчину.
Ні, я не…
Ні, ми просто друзі.
Друзі — це теж добре.
О ні. Це ж мої сідниці. Це моя дупа.
Перепрошую, я…
Мені треба, чорт забирай, звалити від вас якнайдалі.
Де в біса ванна кімната?
Якого біса?
Що…
Ні.
За що?
Добре…
Бен…
Добре.
-Це Бен. Лишіть повідомлення. -Чорт.
Добре. Я потрапила в пекло.
Прошу, тільки не рухайтеся.
Та ну. Невже ти не знаєш Селію Крус?
Королеву сальси?
-Я дізнаюся. Обожнюю сальсу. -Боже, мам.
-Ми шукали тебе. -Привіт.
Джуді, де ви були?
Гуляли на набережній. Вона в порядку.
Могла б комусь сказати.
Твоя правда. Вибач.
У тебе відросло волосся. Клас!
Дякую. Я здаюся.
Що це таке? Що ти…
-Мам, ти п'єш маргариту? -Пила.
-Їй не можна змішувати алкоголь і ліки. -Вона казала, що не приймає ліків.
-Вона збрехала. -Справді?
Супер. Тепер вона п'яна.
Боже, мені так шкода.
Я хотіла, щоб вона погуляла. Вона довго лежала в лікарні.
Так, бо в неї ослаблений імунітет. Недавно був другий інсульт, Джуді.
Що? Я й гадки не мала.
Вибач. Це більше не повториться.
Ні, не повториться.
Гей, Джуді, чекай.
Скажи, вона ще щось їла або пила?
Лиш одну неміцну маргариту. Без солі.
Ще я купила їй маленьку порцію м'якого морозива. Бо воно м'яке.
Вона обожнює його.
А хто ж ні? Так?
Ще просила вишню, але я відмовилася,
бо вони ніколи не миють ті вишні.
Так, то не вишні, а помиї.
Гидота.
Застряють у шлунку років на 200, так?
Мені дуже шкода, Мішель.
Певно, ти вважаєш мене поганою людиною після того,
що сказала Перес, тобто Ана.
Я писала купу SMS. Не знаю, чи ти їх отримала.
Отримала.
Ясно.
Круто.
Сподіваюся, твоя мама в нормі.
Була рада тебе бачити.
Гей, з нею все буде добре. І, до речі, вона гарно провела час.
Справді?
Так, я вже давно не бачила її посмішки. Це було неочікувано.
Так, я не бачила її зубів. А вони в неї гарні!
І ти гарна.
Просто зуби. Наш сімейний спадок.
Інша частина мене розвалюється по швах,
гадаю, це медичний термін.
Знаю, з твоєю мамою непросто.
Через це я буквально не сплю ночами.
Ніколи не думала, що буду через щось так, чорт забирай, нервувати.
Якщо хочеш,
я знаю, де подають неміцну маргариту.
А ти не мусиш працювати?
Ні, мене звільнили.
-Боже, мені так шкода. -Ні.
-Я поговорю з ними. Це не… -Не треба. Не вибачайся.
Насправді, думаю, це на краще.
Особливо, якщо я можу випити з тобою.
То ти не вбивця, так?
Ні! Господи, ні.
Часом мої жарти вбивчо смішні…
Піду візьму куртку.
А в якій ти кімнаті?
Там, де відбуваються події
вікторіанської історії жахів?
Ясно. Зараз буду.
Ні.
Добре. Що…
Це кімната з ляльками-близнюками.
Бо їх колекціонує моя мама.
То їх дві, це добре. Бо я вже почала думати, що…
Ні.
А нащо?
Гарне питання. Це почалося в дитинстві.
У нас були однакові іграшки.
А потім ми зі Стівом виросли з ляльок, а мама — ні.
Ясно.
Просто цікаво.
Ці близнюки справді йдуть у комплекті
чи вона купувала…
-Насправді ніхто не знає. -Зрозуміло.
Вибач, а вони мають кліпати очима?
Бо я певна, що кілька з них кліпнули.
Так, я не…
Я не знаю. Можливо.
Як ти?
Я…
Не скажу, що це ліпша частина життя.
Це не дивно.
Ага.
Просто намагаюся
тримати себе в руках заради батьків.
Але не певен, скільки ще я так протягну.
Ну, може, тобі треба виплеснути це.
Як ти це робиш?
Що скажеш?
Вони талановиті.
-Ти це ненавидиш. -Ні, я…
Може, я не розумію? Що? То ти просто…
Ти просто кричиш разом із ними?
Ага, або вони просто кричать за тебе.
Може, тобі треба щось важче.
Подивимося. Треба щось класне.
Ага, знаєш, я радше любитель класичного кантрі.
Справді?
Віллі Нельсон? Доллі Партон?
Звісно…
Ось.
Після смерті Теда я часто це слухала.
Чому?
Не знаю.
Бо це було схоже на те, як я почувалася.
Я була зла.
Можна я дещо поставлю?
Добре.
Подивимося, що чекає в майбутньому.
КАРТИ ТАРО
-Карта смерті. -Це дивно.
Не буквально. Мова радше про великі зміни в житті, розумієш?
Так, ні, я розумію. Просто…
Просто виглядає дещо смертельно.
Що, скелет із косою верхи на коні?
Не заспокоює?
Якось не дуже.
-Добре… -Як багато ножів.
-І зашморг. -Так, зашморг.
-У тебе зараз куписька проблем. -Ага.
Яка точна колода карт.
-Хочеш обговорити це? -Ні, хочу залити це.
Добре, нумо заливати.
Гадаю, ця карта була для мене.
-Ресторан закрили того тижня. -Що?
Ага.
Ні!
Було таке гарне місце.
Дякую, але знаєш, як кажуть:
коли зачиняються одні двері,
Бог рівняє твоє кляте місто із землею,
і ти їдеш на Захід.
Невже? Оце так кажуть?
Ні, не знаю, навряд чи. Я погано запам'ятовую цитати.
Добре, якщо Бог зрівняв твоє місто із землею,
що ти робитимеш далі?
Ну,
ще зарано щось казати, але…
Що?
Не знаю. Мені важко сказати вголос, бо це смішно.
Добре.
У Сономі в мене з'явилася можливість
відкрити власний ресторан.
Що? Мішель!
Джуді!
Ага. Це дуже гарне місце, поруч органічна виноробня.
Обожнюю органічне вино! Мабуть. Не знаю, чи куштувала його.
Документи ще не підписано, але приємно це казати.
Чути це теж приємно.
А як щодо тебе?
А що я?
Ну, на цьому етапі життя в тебе є багато варіантів.
Якщо ти можеш зайнятися тим, чим хотіла, що це буде?
Чекай.
Ми знаємо, що робимо?
Ну, я не знаю. Я не в тому стані…
Боже. Бо я так само.
-Добре. -Добре.
То ти просто сидиш
і плачеш під це?
Прикалуєшся?
Звісно.
Не те щоб я постійно під це плакав.
Інколи я підспівую.
Я розвалююся на шматки
Як можу я бути тобі лиш другом?
Ти хочеш, аби я вдавав
Ніби ми не цілувалися, а навпаки
Так, я розумію, чому тобі
це подобається.
Ага.
Знаєш, мені ще допомагало
після смерті Теда вставати й рухатися.
-Справді? -Так.
Тобто будь-яка фізична активність
може бути розрядкою, розумієш?
Якось
я розбила машину биткою для гольфу.
Це було так класно.
Невже?
-Так. -Певно, свою машину.
Ні.
Я думала, це був тип, який збив Теда.
Але то був не він. Та я тоді цього не знала.
Агась.
Знаю, це важко.
Коли не відаєш.
Знаю, що ти знаєш.
Вибач.
Ні, це ти мені вибач.
За що? Не ти ж його збив.
Ні, але я…
Я збив тебе.
Що? Я не розумію.
Бо це звучить, як нісенітниця.
Але
це був я.
Я
сидів за кермом машини
і збив тебе й Джуді.
Мені якраз подзвонили щодо Стіва,
я почав пити й
не зміг зупинитися.
Я сів у машину та поїхав.
І я не…
Не зупинився.
І я розумію.
Ти більше не захочеш мене бачити.
Але я мусив зізнатися тобі.
Тільки б не наврочити, але, може, я сьогодні посплю.
Я дуже рада.
Ти знала, що приносиш щастя?
Це ти приносиш щастя.
Справді.
Дякую.
За що?
Не думала, що так сильно потребую цього.
Вийшов такий собі дивний катарсис.
Так.
У мене рак.
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна