‎UN SERIAL NETFLIX
‎La dracu'!
‎Fir-ar să fie!
‎UNGUENT CU EXTRACT DE CÂNEPĂ
‎ÎNSĂNĂTOȘIRE GRABNICĂ, ‎BEN
‎Nu. Nu din nou. Nu.
‎CLINICĂ ONCOLOGICĂ
‎- În Springer ai mai multă libertate… ‎- Hei, Char! Ce e asta?
‎- La ce te uiți? ‎- Eu nu sunt așa. Vreau acasă.
‎DUPĂ GRATII ‎FEMEI DEZLĂNȚUITE
‎Au trecut cinci ani și nouă luni.
‎Sunt gata să plec acasă. ‎Nu apreciezi ce ai până nu-l mai ai.
‎Nu trebuia să te lași prinsă, Connie.
‎Urmăream emisiunea.
‎Ba nu. Nimeni n-ar trebui ‎să urmărească așa ceva.
‎Bine.
‎Ce… Ce faci?
‎Mi s-a blocat fermoarul, ‎deci vreau să mă ajuți.
‎Păi… Tu… Poți și tu…
‎Doamne! Nu crea o atmosferă stânjenitoare! ‎Doar închide-mi rochia!
‎Bine.
‎Nu vrei să vin și eu la înmormântare, nu?
‎Nici eu nu vreau să merg, ‎de ce te-aș pune pe tine?
‎Mă duc doar să-mi iau la revedere.
‎De la Steve?
‎Nu, de la Ben.
‎Că doar nu locuiește aici. Așa că…
‎începând de mâine, ‎nu mai e nevoie să-l văd.
‎Ceea ce e bine, sincer,
‎fiindcă familia aia e…
‎Ei sunt… o avalanșă distructivă.
‎E foarte greu să fi…
‎E atât de… La naiba!
‎Mi-a părut bine să stăm de vorbă. ‎Mă bucur că cresc un empatic.
‎Ce?
‎Din păcate, biopsia confirmă ‎că e vorba de cancer cervical
‎și că s-a răspândit la ficat.
‎Și la tumori ‎care au ajuns atât de departe
‎se pune un diagnostic de stadiul IV.
‎Știu că e greu să auzi așa ceva, ‎dar există cai de acțiune.
‎Operația nu e o opțiune, ‎dar vom începe cu chimioterapia
‎și dacă are succes, vei trece la radiații.
‎Pas cu pas.
‎Judy?
‎E barca ta?
‎Da.
‎E frumoasă. Mereu mi-am dorit o barcă.
‎- E un catamaran, nu? ‎- Da.
‎Știu că e mult de procesat.
‎Deci, dacă ai întrebări, sunt…
‎Dacă n-aș fi făcut acel RMN?
‎Cum adică?
‎Dacă n-aș fi avut acel accident,
‎n-aș fi aflat că am… așa ceva.
‎Păi bine că l-ai avut, atunci.
‎Fiindcă acum ai aflat
‎și o putem trata cât mai repede.
‎Da, dar eu mă… Mă simt bine.
‎Am mici dureri de la accident, dar…
‎În niciun caz, nu simt nimic
‎de genul a ceea ce-mi descrieți.
‎Înțeleg că e greu să accepți asta.
‎Nu e vorba de asta. Serios. Mulțumesc!
‎Cred că trebuie refăcută radiografia.
‎Am impresia că biopsia e eronată
‎sau poate doamna cu acul ‎a greșit ceva.
‎Fiindcă, sincer, toată treaba asta, ‎a apărut de nicăieri.
‎Așa că trebuie să fie o greșeală, nu?
‎Toți vom muri.
‎Dar o viață trăită din plin
‎ține de capacitatea de accepta
‎că moartea face parte din viață.
‎Când se întâmplă lucrul de neconceput, ‎când cineva moare prea tânăr,
‎sau printr-un act cumplit de violență, ‎cum a murit și Iisus,
‎suntem zdruncinați din temelii.
‎În aceste vremuri sumbre,
‎trebuie să căutăm alinare ‎în lumina Domnului și în aproapele nostru
‎pentru a începe împreună ‎procesul de vindecare.
‎Amin.
‎Să-l salutăm pe Ben și să plecăm dracului.
‎- Trebuie să te duc la serviciu? ‎- Ce?
‎Ce a spus mecanicul?
‎- Ce? ‎- Despre mașina ta.
‎A, da. A spus că e bine. Totul în regulă.
‎- Te simți bine. ‎- Nu, e o atmosferă încărcată.
‎Da, cu tone de chestii oribile.
‎Ce ar fi să ieșim pe furiș ‎și să le trimitem flori cu un bilețel?
‎N-ar fi cam impersonal?
‎Păi asta e și ideea.
‎Sunt ultima persoană care ar trebui să…
‎- Hei! ‎- Hei!
‎Vă mulțumesc amândurora că ați venit.
‎- Apreciez mult. ‎- Da. Vai!
‎N-am fi ratat așa ceva.
‎- Vrem să ne luăm adio și… ‎- Trebuia să venim. Asta facem noi.
‎Îmi pare atât de rău. Te iubesc.
‎Mulțumesc, Jude!
‎Bun și eu…
‎Sunt sigur ‎că mamei i-ar face plăcere să te vadă.
‎Serios?
‎Dar puțin mai târziu.
‎Da.
‎Ne luăm la revedere ‎de la Eileen și o ștergem.
‎Nu știu dacă ai observat, ‎dar Eileen stă chiar lângă coșciug.
‎Da, am observat. Nu e situația ideală.
‎- Cine e tipul în scaun cu rotile? ‎- E tatăl, Jim.
‎Ce?
‎Tatăl e în scaun cu rotile?
‎- Ce a pățit? ‎- Ei nu vorbesc despre asta.
‎Nu l-am văzut ‎fără pătură, deci nu e de bine.
‎N-are cum să fie mai rău ‎decât coșciugul ăla deschis.
‎De ce ai face așa ceva? ‎Ai vrea să-și amintească lumea de tine
‎arătând ca o figurină din marțipan?
‎Știi ce? Dacă mor înaintea ta, ‎să-mi ții resturile închise cu lacătul.
‎Nu ai să mori. Nimeni nu va muri.
‎Hei, fată!
‎Hei, fată…
‎Ce tragic, nu?
‎Da, fată.
‎Nici n-a apucat să vadă aurora boreală. ‎Sau să-și lanseze hotelul.
‎Să meargă în safari în Africa…
‎și să ucidă un elefant.
‎E îngrozitor!
‎Avea încă atâta viață de trăit.
‎Te face să vrei ‎să ‎carpe diem‎ toată ziua, nu, fată?
‎- Da, fată. ‎- Pe aici, fetelor!
‎Bine.
‎Știu.
‎Doamne!
‎- Nu trebuie să-l privim. ‎- Nu pot.
‎- Mă uit. ‎- Și eu.
‎- Sunt foarte derutată. ‎- Ce se petrece?
‎Nu e oribil?
‎Corpul era NPOÎ.
‎Ce înseamnă asta?
‎Neadecvat pentru o înmormântare. ‎Nu poți turna supă într-un costum.
‎Se pare că FBI-ul ‎încă cercetează cadavrul,
‎ce a rămas din el, pentru probe.
‎Doamne! Serios?
‎Judy, văd că ai venit.
‎Desigur, Eileen.
‎Îmi pare atât de rău.
‎Nu pare adevărat.
‎Nimic nu pare.
‎Mereu mi-a plăcut de el în costumul ăsta. ‎Îi stătea foarte bine în albastru.
‎Arată bine, nu-i așa?
‎Biata de ea!
‎Ce moment devastator pentru ea. ‎Și pentru mine.
‎Iar începem!
‎A decis să nu-și vândă vila.
‎Nu mai putea renunța și la asta
‎și o înțeleg, desigur.
‎- Sunt prima care știe prin ce trece. ‎- Prima și ultima.
‎Dar câți bani mi-ar fi adus!
‎Puteam să ating bogăția absolută.
‎Doamne, ce rău îmi pare ‎pentru pierderea ta!
‎Mulțumesc!
‎- Trebuie să plec de aici. ‎- Mă țin după tine.
‎Jen, ce drăguță ești că ai venit!
‎- Salvează-te! ‎- Mulțumesc!
‎Eileen.
‎Condoleanțe, toate condoleanțele mele!
‎Mulțumesc, draga mea!
‎Ne vom îndrepta ‎spre casă într-un grup restrâns.
‎Speram să vrei să vii.
‎Nu, chiar nu pot.
‎- Am… ‎- Benji ar aprecia mult.
‎Se împacă greu cu situația.
‎I-ar prinde bine un prieten bun.
‎Eileen, vino încoace!
‎Bine.
‎Descarcă-te!
‎Fir-ar să fie!
‎Doamne iartă-mă!
‎- Mai scutește-mă! ‎- Abia te-ai întors din spital.
‎Trebuie să te odihnești. Nu poți ieși.
‎Doctorii ăia habar n-au.
‎Nu pot ieși la aer? Aici miroase a moarte.
‎De ce nu te uiți puțin la TV?
‎Îți putem găsi o telenovelă.
‎Ce comentariu rasist!
‎Serios?
‎Hei!
‎Teri, te pot înlocui, dacă vrei.
‎Ești sigură?
‎Cu mare plăcere.
‎Mulțumesc!
‎Apropo, îmi place bluza! Și decolteul ăla.
‎Serios? E de la reduceri.
‎Serios?
‎Ce chibzuită!
‎- Mersi! ‎- Nu, eu mersi!
‎- Ce faci? ‎- Te scot de aici.
‎- Aici chiar miroase a moarte. ‎- Nu-i așa?
‎- O crimă pasională, se pare. ‎- Cică ca fost înjunghiat în cap.
‎- Îți poți imagina ceva mai dureros? ‎- Nu.
‎Scoateți-mă de aici!
‎Hei!
‎Hei! Mama a jucat moneda vinovăției ‎ca să te facă să vii la parastas?
‎Doamne! Nu, nu e…
‎Nu e vorba de vinovăție.
‎- Mă bucur să fiu aici. ‎- Da, fără vină…
‎- Adică nu mă bucur. ‎- Nu chiar. Da.
‎- Sigur că nu. ‎- Știi, fiindcă e…
‎Cine se bucură?
‎Nu eu!
‎Da. În fine…
‎Presupun că te vei întoarce ‎în San Francisco acum că…
‎Nu. De fapt,
‎m-au rugat să mai stau ‎până își termină FBI-ul trebșoara.
‎- Da, evident. ‎- Așa că…
‎- Trebșoara lor. ‎- Ea cine e?
‎Scuze. El e tatăl meu, Jim. Tata, ea e…
‎amica mea, Jen.
‎Încântat!
‎Îmi pare rău pentru fiul tău, Jim.
‎Și mie.
‎Copiii n-ar trebui să moară înaintea ta.
‎Nu e firesc.
‎Nu, nu e.
‎Ben, îmi duci tu farfuria?
‎Sigur, tată.
‎E un băiat bun.
‎Da, așa este.
‎Mă bucur că a cunoscut o fată drăguță.
‎Nu. Eu nu sunt…
‎Suntem doar amici.
‎Și amicii sunt buni.
‎Nu. Ăla e fundul meu. E anusul meu.
‎Mă scuzați. Trebuie să…
‎Trebuie să plec dracului de lângă tine!
‎Unde mama mă-sii e baia?
‎Ce dracului?
‎Ce…
‎Nu.
‎De ce?
‎Bine…
‎Ben…
‎Bine.
‎- ‎L-ați sunat pe Ben. Lăsați mesaj. ‎- Futu-i!
‎Bun. Am ajuns în iad.
‎Să nu miște unul, vă rog!
‎Hai, serios! N-o știi pe Celia Cruz?
‎Regina Salsa-ului?
‎- Trebuie să o caut. Ador salsa. ‎- Doamne, mamă!
‎- Te-am tot căutat. ‎- Bună!
‎Judy, unde ați fost?
‎Ne-am plimbat puțin. Se simte bine.
‎Puteai anunța pe cineva.
‎Ai dreptate. Scuze.
‎Parcă ai părul mai lung.
‎Mersi! Nu mai zic nimic.
‎Ce-i asta? Ce ai…
‎- Mamă, bei Margarita? ‎- Beam.
‎- Nu poate bea alcool. Ia doctorii. ‎- Mi-a spus că nu ia doctorii.
‎- A mințit. ‎- Serios?
‎Grozav. Acu e varză.
‎Îmi pare nespus de rău.
‎Am scos-o puțin la aer. ‎A stat atâta timp în spital.
‎Da, fiindcă are imunocompromisă. ‎A făcut un al doilea atac cerebral.
‎Ce? N-am… Habar n-aveam.
‎Regret nespus. Nu se va mai repeta.
‎Nu, chiar deloc.
‎Hei, Judy! Stai așa!
‎Îmi poți spune ‎dacă a mai mâncat sau băut ceva?
‎Margarita aia slabă. Fără sare.
‎Și i-am luat și un păhărel mic ‎de înghețată de la dozator.
‎Îi place mult aia!
‎Cui nu-i place? Nu-i așa?
‎A vrut și o cireașă, dar n-am lăsat-o, ‎fiindcă știu că nu le spală niciodată.
‎Da, sunt cireșe de tomberon.
‎Scârboase rău.
‎Îți rămân în stomac 200 de ani, nu?
‎Îmi pare tare rău, Michelle.
‎Știu că mă crezi o persoană groaznică ‎după tot ce a spus Perez, adică Ana.
‎Ți-am trimis o grămadă de mesaje. ‎Nu știu dacă le-ai primit.
‎Le-am primit.
‎Bine.
‎Tare.
‎Sper ca mama ta să fie bine.
‎Mă bucur că te-am văzut.
‎Hei, o să fie bine. ‎S-a distrat de minune, apropo.
‎Serios?
‎Da, n-am văzut-o zâmbind de o veșnicie. ‎M-a cam bulversat.
‎Da, eu nu i-am văzut vreodată dinții. ‎Arătau bine!
‎Și tu arăți bine.
‎Dantură bună. Moștenire genetică.
‎Tot restul corpului meu se destramă încet.
‎Ăsta ar fi termenul medical.
‎Știu că ți-e greu cu mama ta.
‎Gândul mă ține trează toată noaptea.
‎Nu credeam ‎că mă poate stresa ceva în halul ăsta.
‎Dacă ai chef,
‎știu un loc ‎de unde putem lua o Margarita slabă.
‎Nu ești la muncă?
‎Tocmai m-au concediat.
‎- Doamne! Îmi pare rău. ‎- Nu.
‎- Pot vorbi eu cu ei. Nu e… ‎- Nu. Să nu-ți pară rău.
‎Chiar cred că e mai bine așa.
‎Mai ales dacă așa pot ‎să beau ceva cu tine.
‎Nu ești o ucigașă, nu?
‎Nu! Nici gând.
‎Uneori, fac glume ucigașe…
‎Mă duc să-mi iau geaca.
‎Știi în ce cameră te afli?
‎Da, pare ceva de genul
‎unui coșmar victorian?
‎Bine. Vin imediat.
‎Nu!
‎Bun. Ce…
‎E camera păpușilor-gemene.
‎Fiindcă mama le colecționează.
‎Deci chiar sunt câte două. ‎Bine. Aveam impresia că o iau…
‎Nu.
‎Și… de ce?
‎Întrebare excelentă. ‎A început când eram copii.
‎Eu și Steve voiam mereu jucării la fel.
‎Până la urmă, noi am renunțat la păpuși, ‎dar mama nu.
‎Bine.
‎Din curiozitate,
‎chiar vin așa la set, câte două
‎sau a cumpărat…
‎- Nu știe nimeni exact. ‎- Am înțeles.
‎Și ar… Scuze, dar ar trebui să clipească?
‎Fiindcă sunt aproape convinsă ‎că au clipit câteva dintre ele.
‎Da, nu știu…
‎Nu știu. Poate.
‎Cum te descurci?
‎Sunt…
‎N-aș spune că-s în formă de zile mari.
‎E firesc.
‎Da.
‎Încerc doar să…
‎să mă țin tare pentru părinții mei.
‎Dar nu știu cât o să mai fiu în stare.
‎Poate ar trebui să… te descarci cumva.
‎Cum să fac asta?
‎Ce părere ai?
‎Sunt talentați.
‎Nu-ți place deloc.
‎Ba nu, îmi…
‎Cred că nu înțeleg? Ce faci? Începi și tu…
‎Începi și tu să țipi cu ei?
‎Da, sau îi lași să țipe pentru tine.
‎Poate îți trebuie ceva mai profund.
‎Ia să vedem! Ceva de calitate.
‎Da, știi, eu sunt mai degrabă ‎pe stilul country clasic.
‎Serios?
‎Willie Nelson? Dolly Parton?
‎Adică, da…
‎Poftim.
‎Ascultam asta când a murit Ted.
‎De ce?
‎Nu știu.
‎Îmi verbalizau sentimentele.
‎Eram furioasă.
‎Pot să-ți pun și eu ceva?
‎Bine.
‎Ia să vedem ce viitor îți prezic!
‎Cartea Morții.
‎Ce ciudat!
‎Nu e moartea propriu-zisă. ‎O schimbare majoră, mai degrabă.
‎Da, știu. Doar că…
‎Pare mortăcios.
‎Acel schelet călare ‎ținând în mână o coasă?
‎Nu te liniștește?
‎Nu prea.
‎- Bine… ‎- Cam multe cuțite.
‎- Și un ștreang. ‎- Da, asta e.
‎- Treci prin multe mizerii. ‎- Da.
‎S-au așezat corect.
‎- Vrei să discuți despre asta? ‎- Nu, vreau să beau despre asta.
‎Bine, hai să bem!
‎Oricum, cartea aia era pentru mine, cred.
‎- Am închis restaurantul. ‎- Ce?
‎Da.
‎Nu!
‎Era un loc așa de frumos!
‎Mersi, dar știi cum se spune:
‎când ți se închide o ușă,
‎Dumnezeu te dă afară complet din oraș ‎și trebuie să te muți spre vest.
‎Da? Chiar așa se spune?
‎Nu, nu știu. Probabil că nu. ‎Nu mă pricep la citate.
‎Păi și dacă Dumnezeu te-a dat afară,
‎ce ai de gând să faci?
‎Ei bine,
‎e încă prematur, dar…
‎Ce?
‎Nu știu. Nu-mi prea vine ‎s-o zic cu voce tare. E ciudat.
‎Bine.
‎S-a ivit o oportunitate ‎pentru mine în Sanoma
‎să-mi deschid un restaurant.
‎Poftim? Michelle!
‎Judy!
‎Știu. E un loc grozav ‎lângă o cramă de vin organic.
‎Ador vinul organic! Cred. ‎Nu știu dacă l-am încercat.
‎N-am semnat nimic încă, ‎dar mi-a plăcut s-o spun.
‎Mi-a plăcut s-o aud.
‎Și tu?
‎Ce-i cu mine?
‎Păi, ai toată viața înainte acum.
‎Dacă ai putea face orice, ‎ce ți-ai dori să faci?
‎Stai!
‎Știm oare ce facem?
‎Nu știu… Nu prea sunt capabilă să…
‎Doamne! Nici eu.
‎- Bine. ‎- Bine
‎Deci stai așa degeaba
‎și plângi pe muzica asta?
‎Glumești?
‎Sigur că da.
‎Nu, eu nu doar… nu plâng mereu.
‎Uneori, mai cânt și eu.
‎Simt că mă prăbușesc
‎Cum pot să-ți fiu doar amic
‎Vrei să mă port
‎Ca și cum nu ne-am fi sărutat
‎Da, îmi dau seama de ce…
‎îți place.
‎Da.
‎Știi ce te-ar mai ajuta?
‎Când a murit Ted, eram foarte activă.
‎- Da? ‎- Da.
‎Mă refer la activitate fizică
‎care poate fi ca o eliberare, înțelegi?
‎De fapt, o dată,
‎am distrus o mașină cu o crosă de golf.
‎Ce bine m-am simțit!
‎Serios?
‎- Da. ‎- Mașina ta, sper.
‎Nu.
‎Credeam că era ‎a tipului care l-a omorât pe Ted.
‎Nu era. Dar nu știam asta atunci.
‎Am înțeles.
‎Știu că e greu.
‎Să nu știi.
‎Da, știu că știi.
‎Iartă-mă.
‎Nu, eu vreau să mă ierți.
‎De ce? Nu tu l-ai lovit?
‎Nu, dar…
‎te-am lovit pe tine.
‎Ce? Nu înțeleg.
‎Fiindcă nu are noimă.
‎Dar
‎eu sunt făptașul.
‎Eu am…
‎Eu conduceam mașina
‎care te-a lovit pe tine și pe Judy.
‎Tocmai primisem vestea despre Steve
‎și am început să beau și…
‎nu m-am putut opri.
‎M-am urcat în mașină și am pornit.
‎Și n-am…
‎Nu m-am mai oprit.
‎Și înțeleg.
‎Înțeleg dacă n-ai să mai vrei să mă vezi.
‎Dar a trebuit să-ți spun.
‎Nu vreau să cobesc, ‎dar poate chiar voi reuși să dorm azi.
‎Ce mă bucur!
‎Ești aducătoare de fericire, știai?
‎Ba tu ești.
‎Pe bune.
‎Îți mulțumesc!
‎Pentru ce?
‎Nu știam ‎cât de mult îmi trebuia seara asta.
‎E cathartică, într-un mod ciudat.
‎Da.
‎Eu am cancer.
‎Am cancer.
‎Subtitrarea: Adina Chirica