‎UN SERIAL NETFLIX
‎Jude, trebuie să-ți spun ceva
‎și n-ar trebui ‎să fiu eu mesagerul fiindcă…
‎e foarte greu.
‎Dar te iubesc foarte mult
‎și, orice s-ar întâmpla, ‎îți voi fi alături. Bine?
‎Dar ți-au ieșit ‎niște umbre la radiografie,
‎asta au găsit.
‎Și probabil că nu-i motiv de îngrijorare.
‎Dar probabil ai cancer ‎și o să mori, fir-ar să fie!
‎Ce?
‎- Nimic? ‎- Vorbeai cu mine?
‎- Nu te-am auzit. ‎- Nu.
‎- Ai nevoie de mine? ‎- Nu. Doamne, Judy! Nu!
‎SAVUREAZĂ-ȚI VIAȚA FRUMOASĂ!
‎Cum de te-ai și îngropat ‎în aluat de brioșe? Abia am ajuns acasă.
‎E ziua lui Charlie. Măcar atât să fac.
‎„Măcar atât” al tău e ‎mai mult decât tot ce pot să fac eu.
‎Mersi! Sunt cu fulgi de ciocolată ‎și cremă de caramel.
‎De ce n-ar fi?
‎Jude, te poți așeza puțin?
‎Vreau doar să discutăm ceva.
‎Desigur. Trebuie să discutăm despre asta.
‎- Despre ce? ‎- Că l-au găsit pe Steve.
‎- Da. Așa e. ‎- Te bagă în sperieți?
‎Da, mi-a provocat ‎episoade blânde de diaree.
‎- Serios? ‎- Da. Căchiță de stres.
‎Dar m-am tot gândit la asta ‎și cred că-s lucruri mai rele pe lume.
‎Da, este adevărat.
‎Cât eram la spital, ‎tot așteptam să cadă drobul de sare.
‎Deși n-am înțeles niciodată ‎de ce e drob și de ce cade.
‎Poate e o expresie regională. ‎Oricum, mă temeam să nu fii tu drobul.
‎- Stai. Eu? De ce sunt eu drobul? ‎- Din cauza leziunilor tale.
‎- Și erai singurul meu drob atunci. ‎- Bine.
‎Dar când mi-a spus Ben ‎despre Steve, mi-am zis: „Iată-l!”
‎Deci Steve e drobul?
‎Da.
‎Adică, știu că îți faci griji. ‎Și pe bună dreptate.
‎O reacție firească. ‎Dar poate e un lucru bun.
‎Cum să fie bun?
‎Nu vom mai sta cu frică ‎că va cădea drobul lui Steve,
‎lucru care ne stresa îngrozitor. ‎Și asta nu e sănătos.
‎Așa e. Nu e.
‎Acum Ben și familia lui ‎se pot împăca și ei cu ideea.
‎Adevărat.
‎Așa că, din perspectiva mea,
‎e mai mult o ușurare decât orice altceva.
‎Jude, vreau…
‎Da.
‎Trebuie să…
‎beau niște vin. Vrei niște vin?
‎- Da. Desigur. ‎- Și încă un calmant.
‎- Da. Aduc și niște iarbă? ‎- Da.
‎Orice ne poate amorți simțurile.
‎De ce nu se… Hai…
‎- Jen! ‎- Ce e?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Bună! Aici era sărbătoritul!
‎Tu l-ai ucis pe Steve Wood?
‎Ce?
‎Am citit scrisorile ‎pe care ni le-ai scris.
‎Scumpule, eu…
‎Bine. Am o explicație.
‎Ce explicație?
‎Că i-ai făcut scrum mașina lui Steve, ‎ca să nu afle polițiștii că era la tine?
‎Poftim?
‎- Nu. ‎- Termina dracu' cu minciunile!
‎- Ne-ai scris scrisori de adio! ‎- Scumpule…
‎Și, chiar așa? Voiai ‎să ne lași în grija ticăloasei ăsteia?
‎După ce s-a întâmplat cu tata?
‎I-ai spus?
‎I-am spus?
‎Doamne! Charlie,
‎îmi pare atât de rău!
‎Voiam să-ți spun cândva. Doar că…
‎- N-am vrut să… ‎- Să ce?
‎Să ne distrugi familia?
‎Sper că a meritat să i-o tragi lui tata.
‎- Poftim? ‎- Poftim?
‎Nici nu știu dacă vrei ‎s-o protejezi sau să te răzbuni.
‎Știu doar că tipul ăla e mort ‎și tu pari cât se poate de vinovată.
‎Doamne, Charlie!
‎Nu pot…
‎Nu pot să cred ‎că mă crezi capabilă de așa ceva.
‎Chiar mă consideri un asemenea monstru?
‎Oarecum.
‎Nu, scumpule.
‎Știi care e motivul real ‎pentru care am dat foc mașinii?
‎Vreau adevărul.
‎Și meriți să-l știi.
‎Ai auzit vreodată de mafia grecească?
‎- Mai bine zis un sindicat. ‎- Sindicat, da.
‎- Ce? ‎- Steve făcea afaceri cu ei.
‎- Periferice. ‎- Periferice.
‎Cu grecii. Spăla bani pentru ei…
‎- Și fura de la ei. ‎- Poftim?
‎- Milioane. Serios. Continuă! ‎- Glumești?
‎În fine, m-a rugat să-i ascund mașina
‎și n-am știut ce să fac, ‎așa că am dus-o în depozit și…
‎Când ai găsit-o tu, m-am speriat
‎că oamenii răi ‎ar putea să-i dea de urmă la noi.
‎Așa că,
‎a trebuit să-i dau foc.
‎Măsuri disperate.
‎- Dar după aceea, m-am dus la poliție. ‎- Așa e.
‎Și au înțeles din prima că eram ‎perfect nevinovată în toată treaba asta.
‎Bine.
‎Dar de ce trebuia ‎s-o ierți pe Judy pentru tata?
‎Aia e altă poveste.
‎Și-o trăgea cu el. Ai dreptate.
‎A avut o aventură cu tata.
‎Și da, am iertat-o.
‎Părea că regretă mult.
‎Așa e. Regretam. Regret încă.
‎Îmi pare atât de rău.
‎Vezi? Există ‎o explicație pentru toate, scumpule.
‎Acum, îmi poți da pistolul?
‎Dă-mi-l, te rog! Nu-l îndrepta spre mine!
‎- Îndreaptă-l în jos! ‎- Ce pe o foarfecă.
‎Bine. Mersi!
‎Unde e pasărea care era acolo?
‎I-am înapoiat-o lui Henry. Nu e a lui?
‎Ba da.
‎De ce faci asta?
‎Face parte din joc. ‎Mai întâi te simți ca un ostatic.
‎Apoi începe să-ți placă ‎și n-o să mai vrei să pleci.
‎Stai! Nu aia! Abia am primit-o înapoi.
‎Regret. Trebuie ‎să confisc obiectele personale.
‎De ce nu mai are coadă?
‎- Cred că s-a rupt. ‎- Mi-o dai mie?
‎Colecționez multe chestii defecte. ‎Ca promisiunile tatei.
‎Shandy.
‎Iar te joci de-a sindromul Stockholm?
‎Nu toți o admiră pe Patty Hearst.
‎Nu, e în ordine.
‎- Îmi place. ‎- Funcționează!
‎Bine.
‎Să-i lași loc să respire!
‎Dacă leșină, va afla Jen. ‎Și nu vreau să mă pun rău cu ea.
‎Nu pot să cred ‎că i-ai spus despre scrisori.
‎Nu pot să cred că l-ai lăsat ‎să creadă că mi-o trăgeam cu Ted.
‎Acum mă urăște, dar nu pentru ce trebuie.
‎Nu vreau să știe motivul real.
‎N-o să te urască mai puțin dacă știe exact ‎cum i-ai tras-o lui taică-su.
‎E în ordine. ‎Doar că nu-mi place să-l mint.
‎Dar uneori adevărul doare mai tare, ‎așa că…
‎Mă privea de parcă voia să mor.
‎Nimeni nu vrea să mori. Nu spune asta!
‎O să-și revină.
‎Fă-i mașina aia cadou și o să te ierte.
‎- Pare o tranzacție. ‎- Asta e chestia mișto la copii.
‎Pot fi cumpărați.
‎- Crezi că ne-a crezut? ‎- Da.
‎Dar te pune pe gânduri, ‎dacă el a reușit să-și dea seama…
‎- Cât de greu le-ar fi… ‎- Știu.
‎Bună! Uite cine a venit!
‎- Da! ‎- Poliția!
‎- Grozav. ‎- Poliția noastră.
‎Cu ce vă putem fi de folos?
‎- Avem câteva întrebări? ‎- De ce?
‎Vrem declarații despre accident.
‎- Doamne! ‎- Da.
‎- Alo! Lovită-n cap! ‎- Da. Mersi!
‎- Intrați! ‎- Da, intrați!
‎- Faceți-vă comozi! ‎- Mersi!
‎Judy, înainte să începem, ‎vreau doar să-ți spun
‎că îmi pare rău pentru Steve. ‎Cred că ai auzit vestea deja.
‎- Mersi! Ne-a șocat. ‎- Da. A fost…
‎- Ne-a surprins pe amândouă. ‎- Da.
‎Adică, serios, nu pot să cred
‎că a fost găsit atât de departe.
‎Știți ce s-a întâmplat?
‎Nu. Nu e în jurisdicția noastră.
‎Cum adică?
‎Corpul a fost găsit ‎în Rezervația Națională Angeles.
‎- E teritoriu federal. ‎- Deci infracțiune federală.
‎A fost preluată ‎de Biroul Federal de Investigații.
‎Are logică.
‎- Federal. Al doilea cuvânt după Birou. ‎- Da, deci FBI ar…
‎Da, agenții ăia.
‎- Mi s-a cam uscat gâtul. ‎- Vai, nu!
‎Da, cred că o să… ‎O să-mi fac niște ceai. Vreți?
‎Vreau eu. Îmi place ceaiul.
‎Am multe sortimente. Vii să-ți alegi?
‎Dacă insiști.
‎- Neapărat! ‎- Bun.
‎Pe aici, dle!
‎Pe bune?
‎N-aș fi crezut că bea ceai.
‎Doamne!
‎- Ai o crăpătură. ‎- Ce?
‎Ar trebui s-o repari până nu se lărgește.
‎Ce? Aia.
‎Da. Păi știi ce? Nu e prima pe lista ‎rahaturilor de care trebuie să mă ocup.
‎Deci aveai de gând ‎să-mi spui că FBI a preluat cazul?
‎Ești conștientă că nu-s angajata ta. ‎Nu-s obligată să-ți spun nimic.
‎Măcar spune-mi ‎cum mă va afecta pe mine?
‎Ce se va întâmpla?
‎Doamne! Nu știu.
‎Orice îți poți aminti ‎legat de șofer? Bărbat? Femeie?
‎Genul nu e mereu binar, ‎deci n-aș putea spune…
‎Nu știu, eram prea atentă la Jen.
‎Bine.
‎I-ai văzut numărul mașinii? ‎Culoarea? Mărimea?
‎Poate era un SUV?
‎- Bine. E bine. Grozav. ‎- Bine.
‎Nu vreau să te neliniștesc, dar…
‎având în vedere ce a pățit Steve, ‎trebuie să întreb…
‎Ai observat ceva ciudat de curând?
‎- Cât de ciudat? ‎- Te urmărește cineva?
‎- Mașini ciudate pe lângă casă? ‎- Nu cred. De ce?
‎- Neoficial? ‎- Foarte „ne”!
‎Am senzația asta că toate se leagă cumva.
‎Moartea lui Steve. Accidentul vostru.
‎Să se lege?
‎Cum?
‎Deci voi primi condamnare pe viață ‎chiar dacă era autoapărare?
‎Corpul lui ciomăgit descompus în pădure. ‎Nu inspiră auto-apărare.
‎Sigur poți face ceva să mă ajuți.
‎Să te ajut? Risc să pierd totul! ‎Slujba mea. Pot ajunge la închisoare.
‎Ce bine! Am fi colege.
‎Regret. Ești pe cont propriu. ‎Nu mai ține de mine.
‎Ba nu!
‎Am încercat să procedez corect ‎și tu m-ai trimis acasă.
‎Deci ține foarte mult de tine.
‎Să procedezi corect ar fi însemnat
‎să nu ucizi un om ‎și să-l îngropi în pădure.
‎O protejam pe Judy. Steve ar fi ucis-o.
‎Deci am procedat corect.
‎Doar că părea greșit.
‎Așa că, după socoteala mea,
‎tu ai fost ultima ‎care n-a procedat corect.
‎Deci acum trebuie ‎să procedezi corect cu mine.
‎Mă ameninți?
‎Funcționează?
‎Bine. O să văd ce pot să fac,
‎dar gata cu surprizele! ‎Fără inimioare cioplite în copaci.
‎Sau poate n-ai făcut-o tu ‎și încă o protejezi pe Judy.
‎Judy e nevinovată. Te rog! Jur!
‎Nu știe absolut nimic.
‎Adevărul va ieși la iveală. E inevitabil.
‎În locul tău, ‎mi-aș pune socotelile la punct.
‎Scuze, nu poți comunica cu nimeni. ‎Eu sunt familia ta acum.
‎Bine.
‎Hei, Boop! Mama la telefon.
‎ACCEPTAREA DIAGNOSTICULUI: CANCER
‎Voiam să știu când ajungi acasă,
‎fiindcă am o întrebare pentru tine. Pa!
‎Nick crede că ucigașul lui Steve ‎ne-ar fi putut lovi pe noi.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Crede că ar putea fi grecii.
‎Ar trebui să fim cu ochii în patru.
‎Dacă grecii l-au ucis pe Steve, ‎pot urma eu.
‎Și asta mă cam sperie.
‎- Judy. ‎- Ce?
‎- Noi suntem grecii mă-sii! ‎- Oare?
‎- Hei, aș… ‎- Hei!
‎Hei!
‎- Brioșele aniversare sunt aproape gata. ‎- Nu vreau brioșe de la tine!
‎Char!
‎Scuze că e atât de nesimțit. ‎Îmi poți da niște apă?
‎Iată!
‎Hei!
‎Ți-ai făcut lifting la gât?
‎Ce? Nu.
‎Am avut un accident de mașină.
‎- Bună fațadă! ‎- O mașină nouă?
‎Fabuloasă, nu?
‎Doamne!
‎E chiar mașina visurilor mele!
‎Da.
‎Păi a ta să fie! La mulți ani!
‎- Glumești? ‎- Glumești?
‎Ți-am adresat eu ‎vreodată vreo glumă?
‎Mulțumesc, bunico! ‎Chiar aveam nevoie de asta azi.
‎Lorna.
‎- Nu-i poți da o mașină! ‎- De ce nu? Tu n-ai avea bani s-o faci.
‎E mai bună decât o KIA, nu?
‎- Da. ‎- Rahat!
‎Păcat că nu trăiește Teddy ‎să-și vadă primul fiu în prima sa mașină!
‎- Da. ‎- Mare păcat.
‎Nu-ți revii după pierderea unui copil. ‎Nici a unui soț sau tată.
‎N-ai cum să înțelegi.
‎- Mă scuzați, trebuie să… ‎- Judy, am…
‎Care-i problema ei?
‎- Ești bine, scumpo? ‎- Nu! Am ars brioșele afurisite!
‎- Am obosit. Am obosit tare. ‎- Da?
‎Te duci să te așezi puțin în pat? Dragă?
‎Dacă i-aș spune lui Charlie adevărul?
‎Mă urăște deja oricum.
‎Nu merită să aibă parte de o încheiere?
‎Înțeleg că vrei să-i spui.
‎Crede-mă, înțeleg! Doar cred că…
‎trebuie să fie în locul ‎și momentul potrivit.
‎Dar mă macină rău.
‎Mai bine eram sinceră ‎cu voi de la început.
‎M-ai fi dat dracului din prima
‎și nu s-ar fi întâmplat nimic ‎din toate astea. Eu sunt drobul afurisit.
‎Tot ce ating se transformă ‎într-o grămadă de căcat putrezit.
‎- Nu e adevărat. ‎- Ba da!
‎Tot eu i-am dat lui Henry ‎pasărea care a dispărut.
‎Și acum nici nu mai știu să fac brioșe.
‎Bun, în primul rând,
‎- …le-aș fi mâncat eu. ‎- Fir-ar să fie!
‎În al doilea rând, ‎pasărea nu a dispărut, da?
‎E la Henry.
‎Doamne, mi-am dat seama ‎că s-ar putea să știu unde e.
‎Pe noptiera lui. Mă duc s-o iau.
‎Bine.
‎Să știi că totul va fi bine, da?
‎Totul va fi…
‎Ba nu va fi.
‎Ce e? Dumnezeule!
‎- Ce ai pățit? ‎- Nu. E în regulă.
‎- Stai… ‎- Nu mă atinge!
‎Scuze!
‎Nu! Nu atinge!
‎Bine. Scuze.
‎- Deci nu. Oprește-te! ‎- Nu te ating.
‎- Fir-ar! ‎- De ce deschizi?
‎Nu mă pot abține. ‎Din reflex. Sunt copleșită.
‎- Bună, Ben! ‎- Hei, Judes!
‎I-am adus lui Jen un coșuleț ‎de însănătoșire. Săruri, glucoză,
‎ulei calmant de masaj. ‎Și, desigur, ciocolată amăruie.
‎- Nu mai vorbi! Intră! ‎- O lumânare…
‎- Hei! ‎- Hei, Ben! Ce drăguț din partea ta!
‎Doamne! Ce ai pățit?
‎Încerca să urce, ‎dar are coastele rănite din accident
‎și dureri de spate. ‎Deci o mega furtună de rahat.
‎- Doamne! ‎- Te țin bine.
‎Mulțumesc!
‎Futu-i!
‎Doamne, ce gest dulce!
‎- Ușurel! ‎- Mulțumesc!
‎- Cum ești acum? ‎- Mult mai bine. Mulțumesc!
‎Sper că nu ți-ai rupt ‎vreo coastă ridicându-mă.
‎Ești ușoară ca un fulg.
‎Și tu ești un mincinos.
‎- Stai să… ‎- Mersi!
‎- Scuze. ‎- Bine, nu.
‎- Gata. ‎- Să fii mai comodă. E în ordine.
‎Îmi pare tare rău pentru accident.
‎Nu, nici nu te gândi! ‎Mie îmi pare rău pentru Steve.
‎Cum reziști?
‎Știi și tu, sunt încă sub șoc.
‎Când am auzit ‎că i-au găsit corpul în pădure…
‎Știam că se înhăitase cu oameni răi. ‎Dar nu știam cât de grav.
‎- Foarte grav, se pare. Nu? ‎- Adică, e cam… Da.
‎Mă certam des cu Steve ‎și aveam probleme,
‎dar am venit pe lume în același timp ‎și eram legați pe viață,
‎și acum, parcă,
‎știu că sună ciudat, ‎dar parcă nu știu cine sunt fără el.
‎- Nu sună deloc ciudat. ‎- Nu.
‎Mi-aș fi dorit să nu ne fi certat
‎ultima dată când ne-am văzut. Poate…
‎aș fi putut să dreg lucrurile.
‎Ce greu trebuie să fie!
‎Să nu poți face asta, ‎oricât de mult ți-ai dori.
‎Și chiar nu pot…
‎Nu pot să-i spun ‎cât de rău îmi pare și asta doare.
‎Dar poți. Poți vorbi cu el.
‎- Eu o fac. ‎- Ce tot sp…
‎Adică, o voi face? ‎Am de gând. Și tu ar trebui să încerci.
‎- Poți… ‎- Să-i vorbesc?
‎Da, poate să vă rezolvați din… ‎Sau dacă ai câteva regrete.
‎Am o sumedenie.
‎- Da. ‎- Mamă?
‎- Hei, Boop! ‎- Ești bine?
‎Da. Nu!
‎Sunt bine. Doar că Judy și cu mine
‎am avut un accident de mașină și… ‎Dar suntem bine.
‎Cum? Cine te-a lovit?
‎Nu știm încă.
‎Deci altă fugă ‎de la locul faptei? Ca la tata?
‎Da, scumpule, dar suntem bine, da?
‎Am vorbit cu poliția ‎și vor afla cine a făcut asta.
‎Promit.
‎Bine?
‎Bine.
‎Mă scuzați un minuțel.
‎O să-ți aduc niște calmante.
‎Steve?
‎Hei, frățioare!
‎Ești un mare nemernic. Știi?
‎Ești bine.
‎Bună!
‎Ce faci? Hei, Henry, cum mai ești?
‎Voiam doar să-ți spun ‎că îmi pare rău pentru fratele tău.
‎Mi-a spus mama.
‎Mersi, amice! Apreciez mult.
‎E nasol să pierzi pe cineva.
‎Chiar e, nu?
‎Dar va fi mai ușor.
‎Le vei duce dorul mereu,
‎dar nu o să mai doară atât.
‎Da.
‎Pot să-ți dau ceva?
‎Sigur. Da. Ce vrei să…
‎Mersi!
‎Hei! Ai venit!
‎Uite la ce mă uit!
‎Da. Ce sunt astea?
‎Fir-ar să fie!
‎Da.
‎Te simți bine?
‎- Ce se petrece? ‎- Bun.
‎Stai puțin jos, bine?
‎Toată ziua am încercat să-ți spun.
‎,Dar erau prea multe droburi de sare
‎și n-am știut cum s-o fac.
‎Îmi poți spune orice.
‎Au găsit umbre la RMN.
‎- Doamne! ‎- Și…
‎Jen, mi-ai zis ‎că te-ai lovit doar la coaste!
‎Și așa e.
‎Bine.
‎Atunci, nu înțeleg. ‎De ce ai astea la tine?
‎Fiindcă m-au confundat cu tine.
‎Ce?
‎Când a intrat doctorul, eram în patul tău
‎fiindcă al meu era ud și… ‎Nu din ce cauză… E o altă poveste.
‎Dar mi-au dat rezultatele tale.
‎Deci tu ești bine?
‎Da.
‎Deci eu sunt cea care are…
‎Ascultă, nu… ‎Nu se știe nimic încă, bine?
‎Erau doar umbre. Probabil că nu-i nimic.
‎Jur. O să fii bine.
‎Cu orice preț, bine?
‎Ce mă bucur că ești bine!
‎Hei, Charlie. Putem vorbi puțin?
‎Cum v-ați cunoscut?
‎Cine?
‎Tu și tata.
‎Alerga și, nu știu, ‎s-a întâmplat foarte rapid.
‎Totul e în ceață.
‎Cât a durat?
‎Chiar vreau să-ți spun adevărul.
‎Te rog.
‎Pot face față.
‎Chiar pot.
‎A fost o singură noapte.
‎Și dacă știam că are o familie,
‎aș fi procedat complet diferit.
‎La mulți ani!
‎Bun. Ești înfofolit bine?
‎Da.
‎Vrei să vorbim despre ceva anume? Sau…
‎Nu prea.
‎Atunci încearcă să adormi.
‎Da.
‎Știi ce? Până nu uit.
‎Charlie ți-a dat înapoi pasărea? ‎Voiam să o repar pentru tine.
‎Da, dar nu o mai am.
‎Ce? De ce?
‎Am dat-o cuiva.
‎Cui?
‎- Ești un mare nemernic. ‎- Taci!
‎Iar ești beat? Ce surpriză!
‎- Tiran nenorocit! ‎- Ratat nenorocit!
‎Lasă-mă în pace!
‎V-A SOSIT ȘOFERUL
‎Hei, amice. Cred că ai uitat ceva.
‎Subtitrarea: Adina Chirica