EN NETFLIX-SERIE
Jeg kunne drukne i denne piña colada.
Og ved du hvad? Det ville være en pissegod død.
Den bedste.
-Fyren tjekkede dig totalt ud. -Han tjekkede dig ud.
Men han løb videre, så…
-Vi kan vist stadig. -Det kan du tro.
Ben, skal vi have massage?
-Sagde du: "Ben, skal vi have massage?" -Nej.
-Jo. -Hvorfor skulle jeg sige det?
I stedet for "hvornår." Du savner hans Benis.
Hans "Benis"?
Du tænker hele tiden på hans Benis i din Bengina.
-Hans penis? -Ja. Du kunne lide den.
-Glem det. -Er det ulækkert?
-Ja… -Må jeg være fri.
Glem det.
Du kan ikke glemme den.
Du godeste. Fløj du med den?
-Kender du mig? -Nej!
Hej! Jen Harding.
Larissa Saint John.
Hej, Larissa. Du lyder dum og rig.
Det er jeg. Det er min båd.
-Dejligt. -Har du lyst til en sejltur?
Nej. Jeg vil blive lige her.
-Jeg har svært ved at tro, vi klarede det. -Ja.
Det er bare…
Hvordan kom vi igennem dette år? Det er bare…
-Jeg troede ikke, vi ville… -Slippe af sted med det?
-Ja. -Ja. Jeg ved det.
-Men det gjorde vi. -Ja.
-Måske fordi vi havde hinanden. -Har. Har hinanden.
Har.
Hvad? Se lige her!
Se.
Sikken underlig konkylie.
-Hvad fanden? Det er ikke en konkylie. -Hvad er det?
Mor?
Jen!
-Jen! -Judy!
Jen!
Jen.
SKADESTUE
Hvorfor gør alting ondt?
Hvorfor bipper det sådan?
Vi var i en alvorlig ulykke.
På båden?
Hvad? Nej. I Charlies bil. De ignorerede dit stopskilt og ramte os.
Hvem?
Det ved vi ikke. De flygtede.
Hvorfor skete det?
Endnu en flugtbilist? Er universet virkelig så lidt kreativt?
Det gjorde sig ikke umage denne gang.
Men måske er der en mening med det.
-Måske er vi bare forbandede. -Eller måske er vi heldige.
Du er i live. Jeg var bange for at miste dig.
Alt det blod, og du var bevidstløs.
Det var skræmmende. Gudskelov, du er okay.
-Måske slår krammet mig ihjel. -Undskyld.
-Jeg elsker dig. -Og jeg elsker dig.
Ved Charlie det?
Nej. Men du må hellere ringe til ham.
Åh gud. Han har haft sådan et hårdt år.
Han har ikke brug for mere drama på sin fødselsdag.
"Judy. Jeg ved ikke, hvor jeg skal starte, men det skal slutte nu.
Du er en bedre mor for Charlie og Henry, end jeg kan blive.
Jeg er ked af, at jeg ikke tilgav dig tidligere for Ted.
Men uanset hvad du tror, har du betalt prisen.
Nu må jeg gøre det samme."
Fandens.
Hej, Ben.
Hej. Er din mor hjemme?
Nej.
Hun… Hvad foregår der?
Du er meget blodig. Er du okay?
Du er blodig.
-Okay. -Jeg har det fint. Bekymr dig ikke om mig.
-Jeg er… -Er du sikker?
Ja. Jeg har det fint. Vil du…
Vil du sige, at jeg var her?
Ja. Men du er pissefuld. Du bør ikke køre.
Du må ikke være død.
Fuck mig.
-Fuck mig hårdt. -Hvor er sygeplejersken?
Er knappen kun til pynt?
Ringede du? Tredive gange?
Det var vist ikke 30.
Jeg rundede ned.
Hun har meget ondt.
Kan du ikke give mig noget?
Lægen skal undersøge dig og autorisere det først.
Okay, gider du hente den skide læge?
-Jen! -Hvad?
Henter du den skide læge?
Jeg skal gøre mit skidebedste.
-Tak. -Skidemange tak.
Åh gud. Det er så dumt.
Jeg hader hospitaler. Der sker aldrig noget godt.
Der fødes babyer hele tiden.
Halvdelen bliver røvhuller, der ikke stemmer.
De tøver nok med medicinen, fordi folk lyver for at få stoffer.
Tror de, jeg faker, jeg blev påkørt? Lidt af et langtrukket svindelnummer.
Folk elsker stoffer.
Har jeg fortalt dig, at jeg havde epileptiske anfald som barn?
Havde du?
Nej, men det sagde min mor til dem på skadestuen.
-Nej. -Jo.
Så skulle jeg fake et anfald,
og sygeplejerskerne kom løbende, fordi jeg var rigtig god til det.
-Blærerøv. -Frygtelig blærerøv.
Imens tog hun sygeplejerskens nøgle og stjal stoffer.
Forfærdelig ting at gøre mod et barn.
Bagefter tog vi på McDonald's. Hun gik ud som et lys, og jeg kørte os hjem.
-Jeg har aldrig hørt noget sørgeligere. -Nogle af mine bedste minder.
Jøsses. Få mig ikke til at grine.
Ja. Jeg tilbragte også meget tid på hospitalet med min mor.
Ikke mine lykkeligste minder.
Det vil jeg tro.
Det var mit job at få hende til at spise.
Det var en lækker kost bestående af ernæringsdrikke og saltkiks.
Stik modsat et Happy Meal.
Det var rædsomt, men hun kunne ikke holde andet i sig.
Når hun ikke kunne, spiste jeg det og sked ikke i en uge.
Din historie er nok mere trist.
Lad os bare sige, det er uafgjort.
-Okay. -Kan vi skride nu?
Okay. Vent. Jeg henter lægen.
Jeg ringer til Charlie og siger, vi kommer hjem.
Okay.
Jøsses. Hvorfor… Hvorfor har nogen lagt min telefon…
Jøsses!
Min ansigtsgenkendelse virker ikke.
Jeg beklager, du må se mig sådan her.
Det er en god vejledning i, hvordan man ikke skal leve sit liv.
Ja ja. Du er ikke den eneste forskruede voksen, jeg kender.
Det er rigtigt. Det er godt at se dig.
Jeg har savnet dig. Og jeg har savnet din mor meget.
Kørte du ind i noget?
Det ved jeg faktisk ikke.
Hvad er det sidste, du husker?
Hallo? Har de?
Er de sikre?
Okay, tak for beskeden.
Min bror døde.
Pis. Hvordan?
Vi ved det ikke. De…
De fandt hans lig i skoven.
Jøsses.
Det er jeg ked af.
Nej. Vær ikke…
Vær ikke ked af det. Jeg er ked af det. Det er ingen undskyldning for det her.
Hør her.
Jeg ved, det ikke er noget, du vil høre fra en voksen,
men er du sød ikke at fortælle nogen om det her?
Ellers kan jeg ende i en slem knibe.
Ja. Spirituskørsel er ingen joke.
-Ja. -Tredje gang ryger man ind i 25 år.
-Femogtyve? -Ja, det var med i teoriprøven.
Fedt. Det er godt at vide.
Tak.
Du er en god mand, Charlie Brown. Det hader du nok.
Det kaldte min far mig. Jeg hader det ikke.
Tak, fordi du vil køre mig hjem.
Jeg kører dig ikke hjem, men på hospitalet.
Vent. Hvad? Nej.
Det behøver du ikke. Jeg er helt… Du kan bare køre mig hjem.
MOR
Ingen behøver at vide det her. Ikke engang min mor.
Hun skjuler også en masse lort fra mig.
Tak, ven.
Hvordan har din mor det?
Undskyld.
-Sig, hvor du er mest øm. -Hvor jeg sagde: "Av!"
Hvor hun sagde: "Av."
-Hvad leder du efter? -Hvor lagde jeg…
-Den er i din baglomme. -Den er i din baglomme.
-Der er den. -Kan du give hende noget?
Ikke før vi finder problemet.
Selen kan have brækket et ribben. Det kan punktere en lunge.
-Du godeste. -Hvordan har du det?
Fint. Jeg er bare lidt øm. Jeg slog en flis af tanden.
Jeg er nødt til at sende jer begge til CT-scanning.
-Det behøves ikke. -Det er rutine ved biluheld.
Ja ja. Hold ud. Det tager måske lidt tid.
Vanvittig dag.
Jeg skal ikke scannes, så hent sygeplejersken.
Hvad? Hvorfor?
Jeg vil ikke være her. Det er Charlies fødselsdag.
Du kan have punkteret lungen. Du skal scannes.
Jeg vil ikke! Min krop, mit valg.
-Altid. Men… -Vand.
Vil du ikke vide det, hvis der er noget galt?
Hvis det er et brækket ribben, kan de intet gøre.
De kan ikke lægge den i gips.
-Hvor nuttet. Og hvis det er noget andet? -Netop. Det er altid noget andet.
Man skal tjekkes for én ting,
og pludselig tvinger dit barn saltkiks i dig for at holde dig i live.
Det fejler du ikke.
Med det år jeg har?
Jeg kan ikke klare flere dårlige nyheder.
Er vi sikre på, det er Steve Wood? Liget er jo så…
Det gør det svært at…
Hvid mand, brunt hår.
Tøjet matcher beskrivelsen.
Det må være ham. Eller resterne af ham.
Jøsses. Hovedskaden.
-Hvad er der mon sket? -Det ved jeg ikke. Det er indlysende.
Wood arbejdede med en masse skumle typer.
Mit gæt er, at det var grækerne.
-Jeg tænkte det samme. -Ja.
Men graven er ikke særlig dyb.
Man burde have fundet ham før.
Området er stort og med mange træer. Du ville blive overrasket.
Derfor bruger mafiaen Angeles Forest som losseplads.
-Ikke? Ja. -Det er sandt.
Ridser grækerne et hjerte, hvor de dumper ligene?
Altså…
Det er nok bare tilfældigt.
Måske var det et elskende par, der elskede under et træ,
og de ridsede det i træet, hvor elskoven fandt sted.
-Okay. Ja. -Ja.
Men det er sådan set en pil, der peger lige på ham.
Pis.
Fandens også. Hallo?
Sig, du ikke snittede en pil, der peger…
Undskyld. Jeg kan ikke høre dig. Hvad?
Hallo? Jeg kan ikke…
Jeg kan intet høre. Kan du gå et andet sted hen?
Gør det selv!
Det kan jeg ikke, så… Din forbindelse er skidedårlig!
Din er skidedårlig! Hør. Kan du…
-Nej. Hvad? -Kan du høre mig?
Ja!
Bliv, hvor du er. Bliv stående.
-Bare… -Hold op med at snakke. Hør efter.
-De fandt… Hej! -Hej.
Hallo? Hvad fandt de?
Ja, det var min varelevering. Butikken har ikke min yoghurt.
-Græsk? Selvfølgelig. Altid udsolgt. -Græsk. Hver gang. Altid.
Vi bør tale med vidnet.
-Hvilket vidne? -Damen, der fandt ham.
Det klarer jeg.
-Men… Er du sikker? -Ja. Jeg klarer det.
-Hej. -Hej.
-Jeg kender dig. -Nej.
-Jo, jeg har set dig her før. -Nej.
-Med en blond dame. -Jeg kender ingen.
-Vil du tage den? -Nej.
Svar nu.
Fandens også! Lort.
Forbandede lort.
Hvad sker der?
Hej.
-Er alt okay? -Ja.
Jeg var… Lægen sagde, jeg skulle scannes efter min veninde, og jeg blev ivrig.
En ivrig bæver.
-Bæveren klarer ærterne. -Jeg troede, du stak af.
Nej. Jeg prøvede at tage en selfie, fordi det her er skidesjovt.
-Okay, værsgo. -Det er tid.
Ja, det er tid.
Pis.
Nogen har vist festet for vildt. Hvad er der sket?
Hvis jeg skal være ærlig, husker jeg det ikke.
Du er heldig. Et par centimeter mere, og du havde brækket din søde næse.
-Har I travlt i dag? -Ja.
Et par hjerteanfald, en tandbørste i en mås,
ofre for en flugtbilist, slagtilfælde.
-Flugtbilist? -Tænk engang.
Er du okay? Du ser lidt bleg ud.
Jeg så det komme.
Det er svært. Du skal fordoble bananerne.
-Seriøst? -Dødseriøst.
Opskriften siger fire, men jeg bruger otte.
Ni, hvis de er små, for så bliver det perfekt.
Ja, mit brød bliver altid tørt.
Er du okay?
Ja, undskyld. Nogle gange bliver jeg svimmel.
Her. Sæt dig ned.
Måske er det mit blodsukker. Jeg ved det ikke.
Bare det ikke er et anfald.
Jeg har ingen haft så længe. Måske er jeg dehydreret.
-Vil du have vand eller appelsinjuice? -Juice lyder skønt.
-Bliv her. Jeg kommer straks. -Tak.
MEDICINRUM
Værsgo, søde.
Tak.
Det er så godt. Tak. Du har reddet mit liv.
Du har flotte øjenbryn.
Tak.
Prøv bare at slappe af.
Tag en dyb indånding. Tæl til ti.
Du skal ikke undskylde.
Åh gud.
Vær sød at gå.
Du er færdig.
Det var ikke så slemt, vel?
-Hallo? -Hallo?
-Charlie? -Judy?
-Hallo? -Judy?
-Vent. Hallo? Jeg har kun én streg. -Hej.
Charlie?
-Charlie. -Hvor er min mor?
Hun har forsøgt at ringe. Hvordan har fødselsdagsbarnet det?
-Drop det pis, Judy. -Okay.
-Hør. Din mor og jeg… -Min mor og dig hvad?
Hvad fanden har I gjort?
Det skal besvares i en sammenhæng.
Jeg læste brevet, Judy.
Hvad? Hvilket brev?
-Hvad mener du? -Hvad mener du?
Fandens!
-Judy! -Ben!
Hvad laver du…
Nej, du starter…
Jeg er blevet syet.
Jeg faldt og slog mit ansigt, fordi jeg snublede over fødderne.
Hvad laver du her?
Jen og jeg blev påkørt.
Hvad?
Ja. Føreren ignorerede stopskiltet og kørte ind i os.
Du godeste.
Jen.
Det var skræmmende.
Jen er ret medtaget.
-Klarer hun den? -Det ved jeg ikke. Det håber jeg.
Intet er brækket.
Gudskelov. Kan vi gå?
Ikke endnu.
Det er jeg rigtig ked af.
Tak. Også mig.
Jeg må fortælle dig noget.
Det er ikke godt. Det er slemt…
Meget slemt.
-Vi fandt noget andet. -Undskyld?
Vi fandt skygger.
Hvad mener du med "skygger"? Hvad betyder det?
Det er okay. Du kan fortælle mig alt. Hvad er det?
De ligner tumorer,
men jeg er ikke onkolog, så jeg er ikke sikker.
Men vi sender dig til en specialist med det samme.
Det må fandeme være løgn.
-Ben, sig det nu bare. -Ja.
Hvad?
De fandt Steve.
Åh gud.
Han er død, Jude.
Jeg er så…
Jeg er så ked af det.
Ja. Nej. Jeg er ked af det.
Jeg er så ked af at måtte fortælle dig det.
Nej. Vær ikke ked af det.
Ved de, hvad der skete?
Jeg er ikke sikker. Det er bare en scanning…
Ja, jeg ved, hvad "tal med en onkolog" betyder.
Min mor døde af kræft.
Det er… Det er jeg ked af. Du bør helt sikkert få det tjekket.
Men det er min erfaring, at tingene ikke altid er, som man tror.
Jeg er meget ked af det, frøken Hale.
Jeg ordner papirerne, så I bliver udskrevet.
Så hun er okay.
Ja. Bare et par trykkede ribben.
Jen.
Hej.
De fandt Steve.
-Hvad? -Jeg talte med Ben.
En hund gravede ham op.
For helvede da også! Åh gud.
Åh nej. Pokkers. Kom her.
Det skal nok gå.
Det er jeg ikke sikker på.
Har lægen været her?
Ja. Han sagde, vi kunne gå.
-Så du er okay? -Ja, det er bare skrammer.
Gudskelov.
-Her. Tag den her. -Hvad?
-Jøsses. Hvad… Hvor har du den fra? -Mine anfald vendte tilbage.
De var meget pludselige og perfekt timede.
Jeg elsker dig.
Hør her.
Jeg ved, det er skræmmende, men vi har allerede været meget igennem.
Det har været et hårdt år. Vi overlevede, fordi vi havde hinanden.
-Nej, vi har hinanden. -Ja.
-Det var underligt. -Hvad?
Jeg havde lige et deja-vu.
Det er et godt tegn.
Det håber jeg.
TIL MINDE OM ED ASNER
Tekster af: Vibeke Petersen