SERIÁL NETFLIX
V tý v piña coladě bych se utopila.
A víš co? Tomu říkám super smrt.
Nejlepší.
- Ten chlápek si tě očíhnul. - Ne, kouká na tebe.
Stejně běžel dál.
- Pořád na to máme. - Jo!
Ben na tu masáž?
Řeklas: „Ben na tu masáž?“
- Co? Ne. Proč? - Řeklas „Ben“.
Proč bych to říkala?
Řeklas ti místo „Jdem“. Chybí ti jeho benis.
Jeho „benis?“
Představuješ si jeho benis ve tvé bengině.
- Myslíš jeho penis? - Líbilo se ti to.
- Ne. - Přijde ti to odporný?
- Jo. - Prosím tě.
Zapomeň na to.
Tohle nezapomeneš.
Bože, tys to měla v letadle?
- Ty mě neznáš? - Ne!
Ahoj! Jen Hardingová.
Larissa Saint John.
Ahoj. Zníš hloupě a zazobaně.
To taky jsem. Tamhle mám loď.
- Hezká. - Co plavba při západu slunce?
Ne. Já zůstanu tady.
- Nemůžu uvěřit, že jsme to zvládly. - To jo.
Já jen…
Nechápu, jak jsme ten rok vůbec přežily.
- Nikdy by mě nenapadlo, že… - Nám to projde?
- Jo. - Já vím.
- Ale vyšlo to. - Jo.
- Asi proto, že jsme měly jedna druhou. - „Máme“.
Jo, promiň.
Co? Podívej!
Hele.
To je ale divná mušle.
Co to sakra?
- Judy, tohle není mušle. - Co to je?
Mami?
Jen!
- Judy! - Jen!
Jen!
Jen.
POHOTOVOST
Proč mě všechno bolí? Proč je tu takový rámus?
Měly jsme ošklivou nehodu.
Na lodi?
Cože? Ne. V Charlieho autě.
Někdo přejel tvou stopku a vrazil do nás.
Kdo?
To nevíme. Ujel.
Jak je to možný?
Další ujíždějící řidič? To nemá vesmír lepší nápady?
Přijde mi, že tohle dost odfláknul.
Třeba to má důvod, který ještě neznáme.
Nebo jsme prokletý.
Třeba je to požehnání.
Přežilas to, i když jsem se bála, že o tebe přijdu.
Všude byla krev a ty jsi nevnímala.
Byl to děs. Jsem tak ráda, že jsi v pořádku.
- Bože. Umačkáš mě k smrti. - Promiň.
- To nic. Mám tě ráda. - A já tebe.
Ví to Charlie?
Ne. Měla bys mu zavolat.
Bože. Má za sebou tak náročnej rok.
Další drama na narozeniny mu vůbec nepomůže.
„Judy. Nevím, kde začít. Vím, že to musí skončit.
Jsi pro Charlieho a Henryho lepší máma, než kdy budu já.
Promiň, že jsem ti nedokázala odpustit toho Teda dřív.
Ať si myslíš cokoli, zaplatila jsi za to.
Já teď musím udělat totéž.“
Sakra.
Ahoj, Bene.
Ahoj. Je máma doma?
Ne.
Ona… Co se děje?
Teče ti krev. Jsi v pohodě?
Tobě teče krev.
- Jasně. - Je mi skvěle. O mě se neboj.
- Já… - Určitě?
Jo. Ne, v pohodě. Hele, nemohl bys…
Řekneš jí, že jsem tu byl?
Jo, ale jsi namol. V tomhle stavu bys neměl řídit.
Ať není mrtvej.
To mě poser.
To je v prdeli.
Kde je ta sestra? To tlačítko je jen pro parádu?
Zvonila jste? Třicetkrát?
- Třicetkrát to nebylo. - Zaokrouhlil jsem to dolů.
Má velké bolesti.
Nemůžete mi něco dát?
Nemůžu rozdávat léky. K tomu vás musí vyšetřit doktor.
Můžete kurva dojít pro toho doktora?
- Jen! - Co?
- Dojdete kurva pro toho doktora? - Udělám, co budu kurva moct.
- Díky. - Kurva děkuju.
Bože, to je hrozný.
Nesnáším nemocnice. Nikdy se v nich nic dobrýho nestane.
Vždyť se tu rodí děti.
Z poloviny pak vyrostou kreténi, co nevolí.
Nechtějí ti dát léky hned,
protože tu lidi lžou, aby se mohli sjet.
Myslí, že jsem zfingovala bouračku jen kvůli lékům? To by bylo na dlouho.
Lidi drogy milujou.
Říkala jsem ti někdy, že jsem jako malá mívala záchvaty?
Fakt?
Ne, ale máma mě vodila na pohotovost, kde to tvrdila.
- To ne. - Jo.
A nutila mě je předstírat.
Seběhly se všechny sestry, protože mi to šlo skvěle.
- Vejtaho. - Není se čím chlubit.
A zatímco jsem se svíjela, šlohla sestrám klíč od léků.
Jak to mohla dítěti udělat?
Byly horší věci. Pak mě vzala do McDonaldu.
- Pak odpadla a já řídila domů. - Smutnější příběh jsem ještě neslyšela.
- Na tohle vzpomínám ráda. - Bože. Nerozesmívej mě.
Jo. Taky jsem trávila s mámou spoustu času v nemocnici.
Ale nevzpomínám na to ráda.
To věřím.
Z nějakýho důvodu jsem ji měla nutit jíst.
Byla to lahodná a vyvážená dieta v podobě tekuté stravy a krekrů.
Takový Unhappy Meal.
Bylo to hrozný, ale nic jinýho v sobě neudržela.
Když nemohla, snědla jsem to já a pak jsem týden nesrala.
Tvůj příběh je smutnější.
Dohodneme se, že je to nerozhodně?
- Tak jo. - Už odsud konečně můžeme vypadnout?
Dobře. Počkej, dojdu pro doktora.
Fajn. Zavolám Charliemu, aby věděl, že jedeme domů.
Tak jo.
Bože. Proč…
Proč mi někdo dal mobil tak…
Bože můj.
Nepozná mi to obličej.
Promiň, že mě musíš vidět takhle.
Aspoň máš návod, jak nežít svůj život.
To je fuk. Nejsi jedinej dospělej, co má nervy v háji.
To jo. Tak rád tě vidím.
Chyběl jsi mi. A tvoje máma taky.
Co se stalo? Srazil jsi něco?
Já ani nevím.
Co si pamatuješ jako poslední?
Haló? Vážně?
Určitě?
Tak jo. Díky za zprávu.
Můj bratr zemřel.
Do háje. Jak?
Nevíme. Našli…
Našli jeho tělo v lese.
Bože.
To mě mrzí.
Ne, prosím…
To já bych se ti měl omluvit. Tohle chování je nepřípustný.
Hele.
Poslyš. Vím, že něco takovýho od dospělýho rozhodně slyšet nechceš,
ale mohl bys o tomhle nikomu neříkat?
Mohl bych z toho mít velkej malér.
Řízení pod vlivem není sranda.
- Jo. - Chytnou tě třikrát a dostaneš 25 let.
- Dvacet pět? - Jo, bylo to v testu v autoškole.
Super. Dobrý vědět.
Díky.
Jsi dobrý člověk, Charlie Browne. To asi nesnášíš.
Říkal mi tak táta. Nevadí mi to.
Díky, že mě odvezeš domů.
Nejedeme k tobě, ale do nemocnice.
Počkat. Co? Ne.
To nemusíš. Jsem v pohodě. Stačí mě odvézt domů.
MÁMA
Nikdo nemusí vědět, co se dneska stalo. Ani moje máma.
Ona mi toho taky dost neříká.
Hele.
Díky, chlape.
A jak se má vůbec máma?
Omlouvám se.
Řekněte, kde to bolí nejvíc.
- Kde říkám „au!“ - Kde říká „au“.
- Co hledáte? - Kam jsem to jen…
- Do zadní kapsy. - Do zadní kapsy.
- Tady je. Už ji mám. - Můžete jí něco dát?
Musíme zjistit, co jí je. Může mít zlomené žebro od pásu.
Mohlo by jí propíchnout plíci.
- Panebože. - Jak jste na tom vy?
- Dobrý. Uštípla jsem si zub. - Cože?
Stejně vás radši obě pošlu na CT.
- Není třeba. - To děláme u všech bouraček.
Jo. Vydržte, může to chvíli trvat.
Dneska je to šílený.
Já na CT nejdu Přiveď sestru, ať jí to řeknu.
Co? Proč?
Nechci tu být celý den. Charlie má narozeniny.
Můžeš mít proraženou plíci. Potřebuješ CT.
Já nechci. Moje tělo, moje volba.
- To jo, ale… - Vodu.
Co když ti něco je? Nezajímá tě to?
Jestli mám zlomený žebro, nijak mi nepomůžou.
Nemůžou na něj dát mini sádru.
Rozkošný. Co když je to něco dalšího?
Přesně tak. Vždycky je to něco dalšího.
Přijdeš sem s něčím a než se naděješ,
cpe ti tvá dcera do krku krekry, abys neumřela.
To se nestane.
Zbývá mi jen rok.
Další špatné zprávy už nezvládnu.
Určitě je to Steve Wood?
Tělo je tak… těžko se to…
Běloch, hnědé vlasy.
Oblečení odpovídá popisu.
Nejspíš to bude on. Nebo co z něj zbylo.
Ježíši. Ta rána na hlavě.
- Co se podle vás stalo? - Nevím. Jak bych to mohla vědět?
Wood dělal obchody s různými pochybnými individui.
Tipovala bych, že to byli Řekové.
- Taky si myslím. - Jo.
Ale hrob je dost mělký.
Proč už ho dávno nenašli?
Je to tu rozlehlý a spousta stromů. To bys koukal.
Proto si gangy udělaly z Angeles Forest hřbitov.
- Jo. Že jo? Jo. - To je pravda.
Označují si Řekové místo, kam dávají mrtvé, srdíčkem?
No…
asi je to jen náhoda.
Třeba se tu pod stromem miloval nějaký páreček
a označili si místo, kde si to rozdali.
- Aha. Jo. - Jo.
Ale míří na něj šipka.
Kurva.
Kruci.
Haló?
Řekněte, že jste nevyřezala šipku mířící na…
Pardon. Neslyším vás. Cože?
Haló? Nemůžu…
Neslyším vás. Co? Nemůžete jít někam jinam?
Vy jděte jinam!
Nemůžu. Máte tam signál na hovno!
Vy máte signál na hovno. Poslyšte, můžete…
- Nemůžu. Co? - Už mě slyšíte?
Jo.
Zůstaňte, kde jste. Ani hnout.
- Kurva… - Přestaňte mluvit. Poslouchejte.
- Našli… Ahoj! - Ahoj.
Haló? Co našli?
Volali mi z Instacartu. V obchodě nemají můj jogurt.
- Chobani? Jasně. Nikdy ho nemají. - Chobani. Přesně. Nikdy.
- Měli bychom vyslechnout svědkyni. - Jakou?
Paní, co ho našla.
Jdu na to.
- Určitě? - Jo, zvládnu to.
- Zdravím. - Dobrý den.
- Já vás znám. - Neznáte.
- Už jsem vás tu viděla. - Neviděla.
- S blondýnou. - Žádnou neznám.
JEN HARDINGOVÁ
- Potřebujete to vzít? - Ne.
Zvedněte to.
Kurva.
Do prdele!
Kurva. Do prdele.
Co se to děje?
Ahoj.
- Všechno v pořádku? - Jo.
Já… doktor říkal, že půjdu na CT
hned po kamarádce, tak jsem se začala těšit.
Nemůžu se dočkat.
- Těším se jako malá. - Já myslel, že utečete.
Ne, chtěla jsem si vyfotit selfíčko, protože je to prdel.
- Tak jdeme. - Už je čas.
Jo, je.
Do prdele.
Tady někdo moc pařil. Co se stalo?
Popravdě si to ani nepamatuju.
Ale máte kliku.
Spadnout o centimetr vedle, zlomil byste si ten fešný nosík.
- Máte dneska napilno? - Jo.
Pár infarktů, zubní kartáček v zadku,
bouračka a mrtvice.
- Co? Bouračka? - A ještě ujel.
Jste v pohodě? Trochu jste zblednul.
Já to tušila.
Je to těžký. Musíte dát dvakrát tak banánů.
- Jako vážně? - Naprosto.
V receptu jsou čtyři, ale já dávám osm.
Občas devět, když jsou malý. V tom je ten trik.
Proto to je vždycky tak suchý.
- Dobrý? - Jo, pardon.
Občas se mi trochu zamotá hlava.
Posaďte se.
Asi mi klesnul cukr. Já nevím.
Snad to není záchvat.
Už jsem ho neměla věčnost. Asi jsem jen dehydrovaná.
Dala byste si vodu? Nebo džus?
Džus by byl fajn.
- Zůstaňte tu, hned jsem zpět. - Díky.
SKLAD LÉKŮ
Tak prosím.
Děkuju.
To je dobrota. Díky moc. Zachránila jste mě.
Máte krásné obočí.
Díky.
Zkuste se uvolnit.
Zhluboka se nadechněte a počítejte do deseti.
Není třeba se omlouvat.
Panebože.
Jdi pryč, prosím.
Hotovo.
Dalo se to, ne?
- Haló? - Haló?
- Charlie? - Judy?
- Haló? - Judy?
Počkej.
- Sakra, mám jen jednu čárku. - Ahoj.
Charlie?
Charlie!
Kde je máma?
Snaží se ti dovolat. Jak se má oslavenec?
- Nech si to, Judy. - Dobře.
- Já a tvoje máme jsme… - Co?
- Co jste provedly? - Bez kontextu se to těžko vysvětluje.
Četl jsem ten dopis.
Co? Jaký dopis?
- Co tím myslíš? - Co tím myslíš ty?
Do prdele!
- Judy! - Bene!
Co tu děláš…
- Ne, ty. - Ne, ty.
Přijel jsem na šití,
protože jsem spadnul na obličej.
Zakopnul jsem o nohu. Co ty tu děláš?
Měly jsme s Jen bouračku.
Co?
Někdo projel stopku a narval to přímo do nás.
Panebože.
Jen.
Bylo to děsivý.
Jen je dost zřízená.
- Bude v pořádku? - Já nevím. Doufám.
Zlomeného nic není.
Díkybohu. Už můžeme jít?
Ještě ne.
Moc mě mrzí, co se stalo.
Díky. Mě taky.
Judy, musím ti něco říct.
A není to nic hezkýho. Je to zlý.
Je to dost zlý.
Našli jsme ještě něco dalšího.
Co prosím?
Našli jsme stíny.
Jak to myslíte? Co to znamená?
To nic. Mně můžeš říct cokoli.
Vypadá to jako útvary,
ale nejsem onkolog, tak to nemůžu říct jistě.
Ale hned vás objednáme k odborníkovi.
Bože, to si snad děláš prdel.
- Bene, tak už to řekni. - Jo.
Co?
Našli Stevea.
Panebože.
Je mrtvý, Jude.
To mě moc…
To mě moc mrzí.
Jo. Taky mě to mrzí.
Promiň, že jsem ti to musel říct já.
Ne, neomlouvej se.
Vědí, co se stalo?
Nevím to jistě. Je to jen CT…
Já vím, co znamená „jít k onkologovi“.
Moje máma umřela na rakovinu.
To mě moc mrzí.
Měla byste na tu kontrolu jít.
Ale ze zkušenosti vím, že ne všechno je tak, jak vypadá.
Moc mě to mrzí, paní Haleová.
JUDY HALEOVÁ
Připravím vám i vaší kamarádce zprávu.
A ona je v pohodě?
Jo. Jen pár pohmožděných žeber.
Jen.
Ahoj.
- Našli Stevea. Teď mi to řekl Ben. - Cože?
Vyhrabal ho pes.
To si děláš prdel! Panebože.
To ne.
No tak, neboj.
To bude dobrý.
To si nejsem tak jistá.
Byl tu ten doktor?
Jo. Říkal, že můžeme jít.
- Takže jsi v pohodě? - Jsou to je pohmožděniny.
Díkybohu.
- Tady máš. - Co to je?
Bože. Kde jsi to vzala?
Vrátily se mi záchvaty.
Přišly náhle a v ideální dobu.
Miluju tě.
Já tebe.
Poslyš,
vím, že máš strach,
ale už jsme toho zažily dost.
Byl to šílený rok. Ale přežily jsme, protože jsme měly jedna druhou.
Máme jedna druhou.
Jo.
- To bylo divný. - Co?
Právě jsem měla déjà vu.
To je dobré znamení.
To doufám.
NA PAMÁTKU EDA ASNERA
Překlad titulků: Anna Hulcová