EN NETFLIX-SERIE
Jag kan drunkna i piña coladan.
Och vet du vad? Det vore en jävligt bra död.
Ja, den bästa.
-Den där killen spanade in dig. -Han spanar in dig.
Tja, han fortsatte springa, så…
-Vi har det fortfarande. -Det stämmer.
Ben, ska vi få massage?
Sa du, "Ben, ska vi få massage"?
-Va? Nej. Hur så? -Du sa Ben.
-Varför skulle jag det? -Istället för "när". Du saknar hans Benis.
Hans "Benis?"
Du tänker på hans Benis i din Bengina.
-Hans penis? -Ja, du gillade den.
-Glöm det. -Är den äcklig nu?
-Ja, den… -Lägg av.
Glöm det bara.
Du kan inte glömma det!
Herregud! Flög du med den?
-Har du mött mig? -Nej!
Hej. Jen Harding.
Larissa Saint John.
Hej Larissa. Du låter dum och rik.
Det är jag. Det där är min båt.
-Fin. -En seglats i solnedgången, kanske?
Nej. Jag vill stanna här.
-Det är ofattbart att vi är här. -Jag vet.
Det är…
Hur tog vi oss ens igenom det här året?
-Jag trodde aldrig att vi kunde… -Komma undan?
-Ja. -Ja, jag vet.
-Men det gjorde vi. -Ja.
-Kanske för att vi hade varandra. -Har varandra!
Har.
Oj! Titta här!
Titta!
Vilken konstig snäcka.
Vad i helvete?
-Det är ingen snäcka. -Vad är det?
Mamma?
Jen!
-Judy! -Jen!
Jen!
AKUTMOTTAGNING
Varför gör allt ont? Varför piper det så mycket?
Vi var med om en olycka.
På båten?
Va? Nej, i Charlies bil.
Nån körde på oss trots din stoppskylt.
Vem?
Vi vet inte. De drog.
Varför hände det?
Ännu en smitningsolycka? Är universum verkligen så okreativt?
Ja, det känns lite oengagerat. Det kanske är av en anledning vi inte vet.
-Vi kanske är förbannade. -Eller så är vi välsignade.
Du lever, och jag var rädd att jag skulle förlora dig.
Så mycket blod och du var medvetslös.
Det var läskigt. Jag är glad att du lever!
-Kramandet kanske dödar mig! -Förlåt.
-Det är okej. Jag älskar dig. -Detsamma.
Vet Charlie?
Nej, men du borde nog ringa honom.
Herregud. Grabben har haft ett tufft år.
Han behöver inte mer drama på sin födelsedag.
"Judy, jag vet inte var jag ska börja. Men det här måste få ett slut.
Du är en bättre mamma åt Charlie och Henry än jag.
Förlåt att jag inte kunde förlåta dig för Ted.
Oavsett vad du tycker har du du redan fått sona för det.
Nu måste jag göra detsamma."
Fan.
Hej Ben.
Hej, är din mamma hemma?
Nej.
Hon… Vad försiggår?
Du är verkligen blödig. Är du okej?
Du är blödig.
-Okej. -Jag mår toppen. Oroa dig inte för mig.
-Jag… -Är du säker?
Ja, jag mår bra. Kan du…
Kan du säga att jag kom förbi?
Ja. Men du är dyngrak. Du borde inte köra.
Snälla, var inte död.
Fan ta mig.
Fan ta mig så hårt.
Var är sjuksköterskan? Funkar inte knappen?
Ringde ni, 30 gånger?
Det var nog inte 30.
Jag avrundade nedåt.
-Men hon har så ont. -Kan du ge mig nåt?
Läkaren måste undersöka dig och godkänna det.
Okej, kan du hämta den jävla läkaren?
-Jen! -Vad?
Kan du hämta den jävla läkaren?
Jag ska göra mitt jävla bästa.
-Tack. -Tack så jävla mycket.
Herregud. Det här är så dumt.
Jag hatar sjukhus. Inget bra händer på sjukhus.
Bebisar föds här hela tiden.
Hälften blir till rövhål som inte röstar.
De är nog restriktiva med medicin för att folk kommer hit och ljuger.
Skulle jag simulera en bilolycka för att få smärtstillande?
Folk älskar droger.
Sa jag att jag fick anfall som barn?
Gjorde du?
Nej, mamma tog mig till mottagningen och påstod det.
-Nej! -Jo.
Hon fick mig att låtsas,
och sköterskorna kom springande för jag var duktig på att låtsas.
-Skryt. -Fruktansvärt skryt.
-Och medan jag krampade stal hon droger. -Vilken hemsk sak att göra mot ett barn.
Jag fick gå till McDonald's efteråt. Sen slocknade hon och jag körde hem oss.
Det var det sorgligaste jag har hört.
-Det var mina lyckliga barndomsminnen. -Få mig inte att skratta.
Jag tillbringade också mycket tid på sjukhuset med min mamma.
-Inte mina lyckligaste minnen. -Jag förstår.
Det blev mitt jobb att få henne att äta.
Det var bara en utsökt, stadig kost av närings-shake och kex.
Ett Unhappy Meal.
Det var eländigt, men det var allt hon kunde hålla nere.
När jag åt det kunde jag inte skita på en vecka.
Din historia är nog sorgligare.
Vi kallar det oavgjort.
-Okej. -Snälla, kan vi dra härifrån?
Okej. Vänta, jag hämtar doktorn.
Jag ringer Charlie och säger att vi kommer hem.
Okej.
Herregud. Varför…
Varför skulle nån lägga min mobil…
Jösses!
Ansiktsigenkänningen funkar inte.
Jag beklagar att du fick se mig såhär.
Såhär ska du inte leva ditt liv.
Sak samma. Du är inte den enda knäppa vuxna jag känner.
Sant. Det är kul att se dig.
Jag har saknat dig och din mamma.
Vad hände? Körde du på nåt?
Jag vet inte riktigt.
Vad är det sista du minns?
Hallå? Gjorde de?
Är de säkra?
Okej. Tack för att du ringde.
Min bror dog.
Åh, jäklar. Hur då?
Vi vet inte. De…
De hittade hans kropp i skogen.
Jisses.
Jag beklagar.
Nej, snälla…
Jag beklagar. Det är ingen ursäkt för det här.
Du.
Jag vet att det här inte är nåt man vill höra från en vuxen,
men kan du hålla tyst om det här?
För annars kan det sluta riktigt illa för mig.
Ja, rattfylleri är inget skämt.
-Nej. -Man kan hamna i fängelse i 25 år.
-Tjugofem? -Ja, det var med på mitt teoriprov.
Fint. Bra att veta.
Tack. Du är en bra grabb, Charlie Brown. Du avskyr nog det.
Min pappa kallade mig det. Jag avskyr det inte.
Jag uppskattar att du kör hem mig.
Nej, jag kör dig till sjukhuset.
Vänta, va? Nej. Det behövs inte. Du kan köra mig hem.
MAMMA
Ingen behöver veta vad som hände. Inte ens min mamma.
Hon undanhåller så mycket från mig.
Du.
Tack, grabben.
Och hur mår din mamma?
-Aj! -Förlåt.
Säg var det känns mest ömt.
-Där jag sa "aj"! -Där hon sa "aj".
-Vad letar du efter? -Var lade jag…
-Den är i din bakficka. -Den är i din bakficka.
-Där är den. -Finns det nåt du kan ge henne?
Inte förrän vi vet mer. Bältet kan ha brutit ett revben.
Det skulle kunna punktera en lunga.
-Herregud! -Och hur mår du?
-Jag är bara lite öm. Jag slog i tänderna. -Va?
Hursomhelst, jag bokar in er båda för skiktröntgen.
-Nej, tack. -Det är en rutinåtgärd vid en bilolycka.
Ta det lugnt. Det kan ta ett tag.
Det är fullt upp idag.
Hämta sköterskan för jag vägrar att röntgas.
Va? Varför det?
Jag vill inte vara här på Charlies födelsedag.
Du kan ha en punkterad lunga. Du måste röntgas.
Jag vill inte! Min kropp, mitt val.
-Absolut, men… -Vatten?
Tänk om nåt är på tok? Vill du inte veta?
Om det är ett brutet revben kan de inte göra nåt.
De kan inte gipsa det.
-Men tänk om det är nåt annat? -Exakt. Det är alltid nåt annat.
Man kommer in för en sak och sen matas man med kex av ens barn.
-Så blir det inte. -Med året jag har?
Jag klarar inte av fler dåliga nyheter.
Är det här Steve Wood?
-Jag menar, kroppen gör det svårt att… -Vit man, brunt hår.
Kläderna matchar det han sågs bära.
Det är sannolikt resterna av honom.
Herregud! Den där huvudskadan…
-Vad tror du hände? -Jag har ingen aning.
Wood umgicks med en massa skumma typer. Jag skulle gissa på grekerna.
-Jag tänkte samma sak. -Ja.
Men graven är grund. Konstigt att det tog så lång tid att hitta den.
Inte direkt. Det är ett stort ställe med många träd.
Det finns en orsak att brottslingar dumpar lik här.
-Visst? Eller hur? -Det är sant.
Brukar grekerna karva ett hjärta vid sina döda?
Jag menar… Det är nog bara ett sammanträffande.
Det kan ha varit ett par älskare som älskade under ett träd
och markerade trädet där de älskade.
-Okej. Ja. -Ja.
Men det är nästan som en pil som pekar rakt mot honom.
Skit också.
Fan.
Tusan.
Hallå?
Säg att ni inte karvade en pil mot…
Vänta, jag hör dig inte. Va?
Hallå? Jag kan inte…
Jag hör inte. Va? Kan du gå nån annanstans?
Gå själv!
Jag kan inte. Din täckning suger!
Din täckning suger! Hör på. Kan du…
-Jag kan inte. Va? -Kan du höra mig nu?
Ja!
Stanna där du är! Rör dig inte.
-Bara… -Sluta prata. Lyssna.
-De hittade… Hallå! -Hallå.
Hallå? Vad hittade de?
Det var min hemkörning. Butiken har inte min yoghurt.
-Ekologisk? De är alltid slut. -Ekologisk. Alltid.
-Vi tar ett uttalande från vittnet. -Vilket vittne?
Damen som fann honom.
Jag gör det.
-Är du säker? -Ja, jag fixar det.
-Hej. -Hej.
-Jag känner dig. -Nej.
-Jag har sett dig här förut. -Nej.
-Med blondinen. -Jag känner ingen sån.
-Ska du svara? -Nej.
Svara!
Fan.
Skit också.
Fan. Jävla skit.
Vad händer?
Hej.
-Är allt okej? -Ja.
Doktorn sa att jag ska röntgas efter min väninna, och jag blev ivrig.
Jag är ivrig av mig.
-Så är det. -Jag trodde att vi hade en rymmare.
Nej. Jag försöker ta en selfie för det här är komiskt.
-Nu går vi. -Är det dags?
Ja, det är dags.
Skit också.
Nån verkar ha festat för hårt. Vad hände?
Ärligt talat, jag minns inte riktigt.
Du har tur.
Du kunde ha brutit den söta lilla näsan.
-Har ni fullt upp idag? -Ja.
Några hjärtattacker, en tandborste i ändalykten,
en smitningsolycka, stoke.
-Smitningsolycka? -Otroligt va?
Är du okej? Du ser lite blek ut.
Jag såg det komma.
Det är svårt. Man måste dubbla bananerna.
-Seriöst? -Absolut.
Det står fyra i receptet, men jag tar åtta.
Nio är lagom om de är små.
Ja, mitt bröd blir alltid torrt.
-Är du okej? -Ja, förlåt. Ibland blir jag bara lite yr.
Sätt dig här.
Det kanske är mitt blodsocker. Hoppas att det inte är ett anfall.
Det var länge sen. Jag kanske har vätskebrist.
Vill du ha vatten? Apelsinjuice?
Juice vore toppen.
-Okej, jag kommer snart. -Tack.
MEDICINRUM
-Varsågod. -Tack.
Tack, du är en livräddare.
Du har så fina ögonbryn.
Tack.
Försök att slappna av.
Ta ett djupt andetag. Räkna till tio.
Be inte om ursäkt.
Herregud.
Snälla, gå.
Vi är klara.
Det var väl inte så illa?
-Hallå? -Hallå?
-Charlie? -Judy?
-Hallå? -Judy?
Vänta.
-Jag har dålig täckning. -Hej.
Charlie?
-Charlie! -Var är mamma?
Hon har försökt nå dig. Hur mår födelsedagspojken?
-Lägg av, Judy. -Okej.
-Lyssna. Din mamma och jag… -Vad?
Vad fan har ni gjort?
Det är lite svårt att svara på.
Jag läste brevet, Judy.
Va? Vilket brev?
-Vad menar du? -Vad menar du?
Fan!
-Judy! -Ben!
Vad gör du…
-Börja… -Nej, du…
Jag fick bara några stygn.
För att jag föll på ansiktet,
för att jag snubblade. Vad gör du här?
-Jen och jag var i en smitningsolycka. -Va?
Nån körde mot stoppskylten och körde på oss.
Herregud.
Jen!
Det var skrämmande.
Jen är ganska illa tilltygad.
-Kommer hon att klara sig? -Jag vet inte. Jag hoppas det.
Inget är brutet.
Tack och lov. Så vi kan gå?
Inte än.
Jag är ledsen att det hände.
Tack. Jag också.
Judy, jag måste berätta en sak.
Och det är inte bra. Det är illa.
Riktigt illa.
Vi hittade nåt annat.
Ursäkta?
Vi såg skuggor.
Vad menar du med "skuggor"?
Det är okej. Du kan berätta allt för mig. Vad är det?
De ser ut som vävnadsbildningar,
men jag är ingen onkolog, så jag kan inte säga.
Men vi bokar in dig hos en specialist omedelbart.
Herregud, du måste skämta.
-Ben, säg det bara. -Ja.
Vad?
De hittade Steve.
Herregud.
Han är död, Jude.
Jag är så…
-Jag är så ledsen. -Nej, jag är ledsen.
Jag är så ledsen att behöva berätta det för dig.
Nej, var inte ledsen.
Vet de vad som hände?
Jag kan inte säga nåt säkert…
Jag vet vad "onkolog" betyder, okej? Min mamma dog av cancer.
Jag beklagar.
Du borde göra en uppföljning.
Men enligt min erfarenhet är saker inte alltid som de verkar.
Jag är så ledsen, miss Hale.
Jag gör i ordning era utskrivningspapper.
-Så hon är okej? -Ja. Bara ett par blåmärken.
Jen.
Hej.
-Ben sa nyss att de har hittat Steve. -Va?
-En hund grävde upp honom. -För i helvete! Herregud.
Åh nej…
Kom här.
Det kommer att bli bra.
Det vet jag inte.
Kom doktorn?
Ja, han sa att vi kunde gå.
-Så du är okej? -Ja, bara blåslagen.
Gudskelov!
-Här. Ta den. -Vad…
-Jisses! Hur fick du tag på den? -Mina anfall kom tillbaka.
De var väldigt plötsliga och vältajmade.
Jag älskar dig.
Hör på. Jag vet att det är läskigt,
men vi har gått igenom mycket.
Och vi överlevde för att vi hade varandra.
-Nej, vi har varandra. -Ja.
-Konstigt. -Vad?
Jag fick nyss déjà vu.
Det är ett gott tecken.
Jag hoppas det.
TILL MINNE AV ED ASNER
Undertexter: Love Waurio