‎UN SERIAL NETFLIX
‎M-aș putea îneca în piña colada asta.
‎Și știi ce? ‎Ar fi o moarte incredibil de mișto.
‎Cea mai cea.
‎- Tipul ăla ți-a făcut ochi dulci. ‎- Ba ție.
‎Ei bine, a continuat să fugă,
‎- …deci se pare că încă ne pricepem. ‎- Așa e.
‎Ben, facem și noi un masaj?
‎- Ai spus: „Ben, facem masaj?” ‎- Ce?
‎- Nu. De ce? ‎- Ba da, ai spus Ben.
‎De ce aș spune Ben?
‎Ai spus-o în loc de Judy. ‎Îți lipsește al lui Benis.
‎„Benis”?
‎Te gândești doar ‎la Benisul lui în Bengina ta.
‎- Penisul lui? ‎- Da. Ți-a plăcut.
‎- Las-o baltă! ‎- Acum te dezgustă?
‎- Da, e… ‎- Te rog!
‎Las-o baltă.
‎Tu n-o poți lăsa baltă.
‎Doamne! Le-ai avut cu tine în avion?
‎- Oare mă cunoști vreun pic? ‎- Nu!
‎Bună! Sunt Jen Harding.
‎Larissa Saint John.
‎Bună, Larissa! Pari proastă și bogată.
‎Așa și sunt. Aia e barca mea!
‎- Drăguță! ‎- Te-ar coafa o croazieră la apus?
‎Nu. Vreau să rămân aici, pe loc.
‎- Doamne, nu pot să cred că am reușit. ‎- Știu.
‎Mă întreb
‎cum am reușit ‎să trecem de anul ăsta? N-am…
‎- N-am crezut că am putea… ‎- Scăpa basma curată?
‎- Da. ‎- Da. Știu.
‎Dar am reușit.
‎Da.
‎- Poate fiindcă ne-am bazat una pe alta. ‎- Ne bazăm.
‎La prezent.
‎Ce? Ia te uită!
‎Ia uite!
‎Ce scoică ciudată!
‎Ce naiba?
‎- Judy, asta nu e o scoică. ‎- Ce e?
‎Mamă?
‎Jen!
‎- Judy! ‎- Jen!
‎Jen!
‎URGENȚĂ
‎De ce mă doare totul? De ce piuie totul?
‎Am fost într-un accident grav.
‎Pe barcă?
‎Poftim? Nu. În mașina lui Charlie.
‎Cineva n-a oprit la stop-ul tău ‎și ne-a lovit.
‎Cine?
‎Nu știm. A fugit.
‎De ce s-a întâmplat asta?
‎Altă fugă de la locul faptei? Universul e ‎chiar atât de lipsit de creativitate?
‎Parcă s-a culcat pe o ureche de data asta.
‎Poate are un motiv și nu-l știm încă.
‎Poate suntem blestemate.
‎Sau poate suntem binecuvântate.
‎Trăiești și chiar mă temeam ‎că o să te pierd adineauri.
‎Era mult sânge și erai inconștientă.
‎M-am speriat tare. ‎Ce mă bucur că ești bine!
‎- Vai, poate îmbrățișarea mă va ucide! ‎- Scuze.
‎- E în ordine. Te iubesc. ‎- Și eu.
‎Charlie a aflat?
‎Nu. Dar ar trebui să-l suni.
‎Doamne! Puștiul ăla a avut ‎un an atât de greu.
‎Îi mai trebuia ‎puțină dramă de ziua lui și gata.
‎„Judy. Nu știu de unde să încep, ‎dar trebuie să se termine.
‎Ești o mamă mai bună ‎pentru băieți decât mine.
‎Îmi pare rău ‎că nu te-am iertat mai devreme pentru Ted.
‎Dar, orice ai crede, ai plătit prețul.
‎Trebuie să fac la fel.”
‎La naiba!
‎JUDY
‎Salut, Ben!
‎Salut! Mama ta e acasă?
‎Nu.
‎S-a… Ce se întâmplă, omule?
‎Ești foarte însângerat. Te simți bine?
‎Tu sângerezi!
‎- Bine. ‎- Sunt super. Nu-ți face griji de mine.
‎- Sunt… ‎- Ești sigur?
‎Da. Sunt bine. Hei, îi poți…
‎Îi poți spune că am trecut pe aici?
‎Da. Dar ești matolit bine, omule. ‎N-ar trebui să conduci.
‎Te rog, nu fi mort!
‎Băga-mi-aș!
‎Băgă-mi-aș picioarele!
‎Unde e asistenta? ‎Ăsta e un buton de formă?
‎Ai sunat? De 30 de ori?
‎Nu cred că de 30.
‎Am rotunjit în minus.
‎Dar are dureri mari.
‎Nu-mi poți da ceva?
‎Nu-ți pot da doctorii așa. ‎Trebuie să te vadă medicul și să semneze.
‎Atunci îl poți chema dracului pe medic?
‎- Jen! ‎- Ce?
‎Îl poți chema dracului?
‎Voi încerca, să fiu al dracului!
‎- Mulțumim! ‎- Mulțumim al dracului de mult!
‎Doamne! Ce prostie!
‎Urăsc spitalele. ‎Nu se întâmplă nimic bun în spital.
‎Se nasc bebeluși aici des.
‎Și jumătate dintre ei ‎devin niște cretini care nu votează.
‎Ezită să-ți dea doctorii, fiindcă mulți ‎vin aici și mint pentru a obține droguri.
‎Și ei cred că am înscenat un accident ‎ca să obțin calmante? E cam trasă de păr.
‎Ce nu fac unii pentru droguri!
‎Ți-am spus vreodată că am avut ‎crize de epilepsie când eram mică?
‎Serios?
‎Nu, dar mama mă ducea ‎la urgență și spunea că am.
‎- Nu. ‎- Ba da.
‎Mă punea să mă prefac că am o criză,
‎iar asistentele se repezeau să intre ‎fiindcă știam să mă prefac.
‎- Lăudăroaso! ‎- Cam sunt.
‎Și, cât mimam convulsii, ea le lua ‎cheia asistentelor ca să fure droguri.
‎Ce lucru oribil să-i faci unui copil!
‎N-a fost așa de rău. ‎Mă ducea la McDonald's după.
‎Apoi leșina, deci eram nevoită să conduc.
‎N-am auzit poveste mai tristă.
‎- E printre amintirile mai fericite. ‎- Măiculiță! Nu mă face să râd.
‎Da. Și eu petreceam ‎mult timp în spital cu mama.
‎Am amintiri mai fericite.
‎Te cred.
‎Cumva, era treaba mea s-o fac să mănânce.
‎Avea o dietă delicioasă și constantă ‎de vitamine și biscuiți sărați.
‎Un meniu complet nefericit.
‎Era groaznic, dar măcar nu-l voma.
‎Când nu reușea, îl mâncam eu ‎și mă constipam o săptămână.
‎Povestea ta s-ar putea să fie mai tristă.
‎Să declarăm remiză.
‎- Bine. ‎- Putem să plecăm dracului de aici?
‎Bine. Stai. Mă duc după doctor.
‎Bine. Îl sun pe Charlie ‎ca să-i spun că venim acasă.
‎Bine.
‎Doamne! De ce mi-ar…
‎De ce mi-ar pune cineva telefonul…
‎Doamne sfinte!
‎Nu-mi recunoaște fața.
‎Regret că a trebuit ‎să mă vezi în halul ăsta.
‎Da, e un exemplu clasic de „așa nu”.
‎Nu contează. Nu ești ‎singurul adult distrus pe care-l cunosc.
‎Da. Chiar mă bucur să te văd!
‎Mi-a fost tare dor de tine. Și de mama ta.
‎Ce s-a întâmplat? Ai lovit ceva?
‎Nu prea știu.
‎Care e ultimul lucru ‎pe care ți-l amintești?
‎Alo? Da?
‎Sunt siguri?
‎Bine. Mulțumesc că mi-ați spus.
‎Fratele meu a murit.
‎La naiba! Cum?
‎Nu știm. I-au…
‎I-au găsit cadavrul în pădure.
‎Doamne!
‎Îmi pare rău.
‎Nu. Să nu-ți pară…
‎N-are de ce. Mie îmi pare rău. ‎Asta nu e o scuză să mă comport așa.
‎Hei!
‎Știu că nu e ceva
‎ce vrei să auzi de la un adult,
‎dar poți să nu spui nimănui ‎că s-a întâmplat asta?
‎Pentru că ar putea ‎să nu iasă bine pentru mine.
‎Da. Să conduci beat e ceva grav.
‎- Da. ‎- Te închid 25 de ani, la a treia abatere.
‎- Douăzeci și cinci? ‎- Tocmai mi-a picat asta la sală.
‎Super. E bine de știut.
‎Mulțumesc!
‎Ești un om bun, Charlie Brown. ‎Probabil că urăști porecla asta.
‎Tata îmi spunea așa. Nu o detest.
‎Apreciez că mă conduci acasă.
‎Nu te duc acasă. Te duc la spital.
‎Stai. Ce? Nu.
‎Nu e nevoie. Sunt foarte bine. ‎Serios, mai bine du-mă acasă!
‎MAMA
‎Nu e cazul să afle nimeni ‎de asta. Nici măcar mama.
‎Și ea îmi ascunde destule rahaturi, nu?
‎Hei!
‎Mulțumesc, frate!
‎Și cum mai e mama ta?
‎Îmi cer scuze.
‎Spune-mi unde doare mai tare.
‎- Unde am zis „au” ‎- Unde a zis „au”.
‎- Ce căutați? ‎- Serios, unde mi-am…
‎- În buzunarul din spate. ‎- În buzunarul din spate.
‎- Uite-l. L-am găsit. ‎- Nu-i puteți da nimic?
‎Nu până nu identificăm problema. ‎Centura i-ar fi putut rupe o coastă.
‎N-ar fi ideal fiindcă ‎putea perfora un plămân.
‎- Dumnezeule! ‎- Și tu cum te simți?
‎- Bine. Înțepenită și cu un dinte ciobit. ‎- Ce?
‎Oricum, trebuie ‎să vă trimit pe amândouă la RMN.
‎O măsură de rutină la accidente rutiere.
‎Da. Să aveți răbdare! ‎S-ar putea să dureze puțin.
‎Azi e nebunie!
‎Nu fac RMN. ‎Cheamă asistenta pentru că refuz.
‎Poftim? De ce?
‎Nu vreau să stau aici toată ziua. ‎E ziua lui Charlie.
‎A zis că s-ar putea ‎să ai plămânul perforat. Trebuie scanat.
‎Nu vreau. Corpul meu, alegerea mea.
‎- Întotdeauna, dar… ‎- Apă?
‎Dacă ceva nu e în regulă? Nu vrei să știi?
‎Dacă e o coastă ruptă, ‎nu au ce să-mi facă.
‎Nu pot să-mi pună o mică atelă pe ea.
‎Ar fi drăgălașă. Dar dacă e altceva?
‎Exact. Mereu e altceva.
‎Te cauți de un lucru și te trezești
‎hrănită forțat de copil ‎cu biscuiți ca să te țină în viață.
‎- Nu va fi vorba de asta. ‎- La cum îmi merge anul ăsta?
‎Nu mai suport ‎să primesc alte vești proaste.
‎Și suntem siguri că e Steve Wood?
‎Corpul e atât de… Știi, e greu să…
‎Bărbat caucazian, păr șaten.
‎Haine din descrierea ‎de când a fost văzut ultima oară.
‎Probabil e el. Sau ce a mai rămas din el.
‎Doamne! Rana aia la cap.
‎- Ce crezi că s-a întâmplat? ‎- Nu știu. Evident că nu știu.
‎Wood se înhăitase ‎cu niște personaje dubioase.
‎Aș spune că au fost grecii.
‎- La asta mă gândeam și eu. ‎- Da.
‎Dar corpul nu e îngropat prea adânc.
‎Mă mir că a durat atâta să fie găsit.
‎Nu chiar. E o pădure mare ‎cu mulți copaci. Ai fi surprins.
‎Nu degeaba Pădurea Angeles e ‎groapa de cadavre a crimei organizate.
‎- Da. Nu-i așa? Da. ‎- Adevărat.
‎Și grecii cioplesc ‎o inimă unde își aruncă morții?
‎Cred că…
‎E doar o coincidență, probabil.
‎Puteau fi doi îndrăgostiți ‎care au făcut dragoste sub copac
‎și au marcat copacul ‎sub care au făcut dragostea lor.
‎- Bine. Da. ‎- Da.
‎Dar, practic, săgeata e ‎îndreptată chiar spre el.
‎Rahat!
‎Să-mi bag…
‎Fir-ar!
‎Alo?
‎Spune-mi că n-ai cioplit ‎o inimă cu vârful îndreptat…
‎Stai. Îmi pare rău. Nu te aud. Ce?
‎Bună! Nu…
‎Nu se aude. Ce? Nu te poți muta din loc?
‎Mută-te tu!
‎Nu pot. Înțelegi? Semnalul tău e de căcat!
‎Semnalul tău e de căcat! Ascultă! Poți…
‎- Nu pot! Ce? ‎- Mă auzi acum?
‎Da!
‎Stai unde ești. Nu te mișca!
‎- Hai, să-mi bag… ‎- Nu mai vorbi! Ascultă!
‎- Au găsit… Hei! ‎- Hei!
‎Alo? Ce au găsit?
‎Da. Era de la magazinul online. ‎Nu mai au iaurtul meu.
‎- Chobani? ‎- Da.
‎- Evident! ‎- Mereu!
‎- Mereu rămân fără. ‎- Da.
‎- Să luăm o declarație de la martor. ‎- Care martor?
‎Doamna care l-a găsit.
‎Mă ocup eu.
‎- Ești sigură? ‎- Da. Lasă pe mine!
‎- Salut! ‎- Bună!
‎- Te cunosc. ‎- Ba nu.
‎- Te-am mai văzut pe aici. ‎- Ba nu.
‎- Cu o tipă blondă. ‎- Nu știu nicio blondă.
‎JEN HARDING
‎- Trebuie să răspunzi? ‎- Nu.
‎Răspunde!
‎Băga-mi-aș!
‎Rahat!
‎Rahat! Drăcia dracului!
‎Ce se întâmplă?
‎Bună!
‎- E totul bine? ‎- Da.
‎Doctorul a spus că o să fac un RMN
‎după ce îl face amica mea ‎și m-am precipitat.
‎Fată mare la măritat.
‎- Așa facem noi. ‎- Credeam că vrei să evadezi.
‎Nu. Încercam să-mi fac un selfie ‎fiindcă rahaturile astea-s amuzante.
‎- Bine, hai! ‎- E timpul deja?
‎Da, e timpul.
‎Rahat!
‎Cineva a petrecut prea intens, se pare. ‎Ce s-a întâmplat aici?
‎Sincer, nu-mi prea amintesc.
‎Ei bine, ai noroc.
‎Un centimetru mai jos ‎și ți-ai fi rupt nasul ăla drăguț.
‎- Sunteți ocupați azi? ‎- Da.
‎Câteva atacuri de cord, ‎o periuță de dinți în fund,
‎un accident cu fugă de la locul faptei, ‎un atac cerebral.
‎- Stai. A fugit? ‎- Îți imaginezi?
‎Ești bine, dragă? Pari cam palid.
‎Mă așteptam la asta.
‎Da, e delicată treaba. ‎Bananele trebuie dublate.
‎- Serios? ‎- Foarte serios.
‎Rețeta spune patru, dar eu pun opt,
‎uneori nouă, ‎dacă sunt mici, acolo e secretul.
‎De asta îmi iese checul mereu uscat.
‎- Ești bine? ‎- Da, scuze.
‎Uneori, mă ia puțin amețeala.
‎Poftim. Stai jos!
‎Poate e de la glicemie. Nu știu.
‎Vai, sper că nu e o criză.
‎N-am mai avut una de mult. ‎Poate sunt deshidratată.
‎Vrei niște apă? Suc de portocale?
‎Ar fi grozav niște suc.
‎- Nu te mișca! Revin imediat. ‎- Mersi!
‎DEPOZIT MEDICAMENTE
‎Poftim, scumpo!
‎Mulțumesc!
‎Ce bun e! Mulțumesc! Mi-ai salvat viața.
‎Ai sprâncene grozave!
‎Mulțumesc!
‎Încearcă să te relaxezi, da?
‎Respiră adânc. Numără până la zece.
‎Nu-i nevoie de scuze.
‎Dumnezeule!
‎Te rog, pleacă!
‎Am terminat.
‎N-a fost prea rău, nu?
‎CHARLIE
‎- Alo? ‎- Alo?
‎- Charlie? ‎- Judy?
‎- Alo? ‎- Judy?
‎Stai!
‎- Bună! Am o singură liniuță. ‎- Bună!
‎Charlie?
‎Charlie!
‎Unde e mama?
‎Încearcă să dea de tine. ‎Ce mai face sărbătoritul?
‎- Lasă vrăjeala, Judy! ‎- Bine.
‎- Ascultă! Eu și mama ta… ‎- Ce anume?
‎Ce dracu' ați făcut?
‎Scos din context, e greu de răspuns.
‎Am citit scrisoarea, Judy.
‎Poftim? Care scrisoare?
‎- Ce vrei să spui? ‎- Ce vrei tu să spui?
‎La naiba!
‎- Judy! ‎- Ben!
‎Ce cauți…
‎- Tu primul! ‎- Tu prima!
‎Tocmai îmi coseau o rană.
‎Pentru că am căzut în bot
‎împiedicându-mă de picioare. ‎De ce… Tu ce cauți aici?
‎Eu și Jen am avut un accident.
‎Ce?
‎Da. Un șofer a ignorat indicatorul, ‎a intrat în noi și a fugit.
‎Dumnezeule!
‎Jen.
‎M-am speriat tare.
‎Jen e lovită cam nasol.
‎- O să fie bine? ‎- Nu știu. Sper că da.
‎Ei bine, nu e nimic rupt.
‎Slavă Domnului! Deci putem pleca?
‎Nu încă.
‎Ce rău îmi pare!
‎Mulțumesc! Și mie.
‎Judy, trebuie să-ți spun ceva.
‎Și nu e de bine. E rău. E…
‎E rău de tot.
‎Am găsit altceva.
‎Scuze. Ce…
‎Am găsit umbre.
‎Cum adică „umbre”? Ce înseamnă asta?
‎E în regulă. Poți să-mi spui orice. Ce e?
‎Arată ca niște mase,
‎dar nu sunt oncolog, ‎așa că nu mă pot pronunța.
‎Dar îți programăm imediat ‎o consultație cu un specialist.
‎Îți bați joc de mine, fir-ar!
‎- Ben, te rog, spune odată! ‎- Da.
‎Ce e?
‎L-au găsit pe Steve.
‎Dumnezeule!
‎E mort, Jude.
‎Vai, îmi…
‎Îmi pare atât de rău!
‎Da. Nu. Mie îmi pare rău.
‎Îmi pare rău. ‎că a trebuit să afli de la mine.
‎Nu. Să nu-ți pară rău.
‎Au aflat ce s-a întâmplat?
‎Nu pot spune cu siguranță. ‎E doar o analiză…
‎Da, știu ce înseamnă ‎„să te consulte un oncolog”, da?
‎Mama a murit de cancer.
‎Asta e… Îmi pare rău.
‎Atunci chiar trebuie să te consulte.
‎Dar, din experiența mea, ‎lucrurile nu sunt mereu ceea ce par.
‎Din nou, îmi pare tare rău, dră Hale.
‎JUDY HALE
‎Vă pregătesc actele de externare ‎împreună cu amica dvs.
‎Deci ea e bine.
‎Da. Doar câteva coaste învinețite.
‎Jen.
‎Bună!
‎- L-au găsit pe Steve. Mi-a spus Ben. ‎- Ce?
‎L-a dezgropat un câine.
‎La naiba! Dumnezeule!
‎O, nu! Nu!
‎La naiba! Haide!
‎O să fie bine.
‎Nu știu ce să zic.
‎A venit doctorul ăla?
‎Da. A zis că putem pleca.
‎Stai, deci ești bine?
‎Da, doar vânătăi.
‎Slavă Domnului!
‎- Poftim! Ia asta! ‎- Ce e…
‎Doamne ferește! De unde o ai?
‎Mi-au revenit crizele.
‎Brusc și perfect sincronizate.
‎Te iubesc.
‎Ascultă,
‎știu că ești speriată,
‎dar am trecut prin multe deja.
‎Am avut un an de pomină. Am supraviețuit ‎fiindcă ne-am bazat una pe alta.
‎Ne bazăm una pe alta.
‎Da.
‎- A fost ciudat. ‎- Ce?
‎Tocmai am avut un deja vu.
‎E un semn bun.
‎Sper să fie.
‎ÎN MEMORIA LUI ED ASNER
‎Subtitrarea: Adina Chirica