‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אני מוכנה לטבוע בפינה קולדה הזו.‬
‫ואת יודעת מה? זה יהיה מוות מעולה.‬ ‫-כן, הכי טוב שיש.‬
‫הבחור הזה לגמרי הסתכל עלייך.‬ ‫-לא, הוא הסתכל עלייך.‬
‫טוב, הוא המשיך לרוץ, אז…‬
‫אני מניחה שעדיין יש לנו את זה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫נעשה מסאז' בקרוב, בן?‬
‫אמרת הרגע:‬ ‫"נעשה מסאז' בקרוב, בן?"‬
‫לא. למה? מה?‬ ‫-כן, אמרת "בן".‬
‫למה שאגיד "בן"?‬
‫אמרת "בן" במקום "כן".‬ ‫את מתגעגעת ל"איבר הבן" שלו.‬
‫"אבר הבן" שלו?‬
‫כי את לא יכולה להפסיק לחשוב‬ ‫על "איבר הבן" שלו ב"בנגינה" שלך.‬
‫את מתכוונת לאבר המין שלו?‬ ‫כן. אהבת אותו.‬
‫עזבי.‬ ‫-עכשיו זה מגעיל?‬
‫כן, זה…‬
‫תשכחי מזה.‬
‫את לא יכולה לשכוח מזה.‬
‫אלוהים. טסת עם זה?‬
‫אנחנו מכירות?‬ ‫-לא!‬
‫היי! ג'ן הרדינג.‬
‫לריסה סיינט ג'ון.‬
‫שלום, לריסה. את נשמעת עשירה וטיפשה.‬
‫זה נכון. זו הסירה שלי שם.‬
‫נפלא.‬ ‫-תרצי לצאת לשיט בשקיעה?‬
‫לא. אני רוצה להישאר כאן.‬
‫אלוהים. אני לא מאמינה שעשינו זאת סוף סוף.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫פשוט…‬
‫איך הצלחנו לשרוד את השנה הזו בכלל? אני…‬
‫לא חשבתי שנוכל…‬ ‫-להתחמק מעונש?‬
‫כן.‬ ‫-כן, אני יודעת.‬
‫אבל עשינו זאת.‬
‫כן.‬
‫אולי בגלל שהיה לנו זו את זו.‬ ‫-יש. יש לנו זו את זו.‬
‫יש לנו.‬
‫מה? תראי!‬
‫תראי.‬
‫איזו קונכייה מוזרה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫ג'ודי, זו לא קונכייה.‬ ‫-אז מה זה?‬
‫אימא?‬
‫ג'ן!‬
‫ג'ודי!‬ ‫-ג'ן!‬
‫ג'ן!‬
‫ג'ן.‬
‫ג'ן!‬
‫- מיון -‬
‫למה הכול כואב? למה יש כל כך הרבה צפצופים?‬
‫היינו בתאונה ממש קשה.‬
‫בסירה?‬
‫מה? לא. ברכב של צ'רלי.‬
‫מישהו לא עצר בתמרור עצור ופגע בנו.‬
‫מי?‬
‫לא יודעים. הוא ברח.‬
‫למה זה קרה?‬
‫עוד פגע-וברח?‬ ‫היקום באמת חסר יצירתיות עד כדי כך?‬
‫באמת יש קצת הרגשה שהוא מחפף.‬
‫אולי יש סיבה שזה קרה,‬ ‫ואנחנו עדיין לא יודעות מה היא.‬
‫אולי אנחנו סתם מקוללות.‬
‫או שאולי זו ברכה.‬
‫את בחיים, ולרגע ממש פחדתי שאאבד אותך.‬
‫היה המון דם, ואיבדת את ההכרה.‬
‫זה היה ממש מפחיד.‬ ‫אני כל כך שמחה שאת בסדר!‬
‫אלוהים, אולי החיבוק יהרוג אותי.‬ ‫-סליחה.‬
‫זה בסדר. אני אוהבת אותך.‬ ‫-גם אני אוהבת אותך.‬
‫צ'רלי יודע?‬
‫לא. אבל כדאי שתתקשרי אליו.‬
‫אלוהים. הילד הזה עבר שנה כל כך קשה.‬
‫הדבר האחרון שהוא צריך‬ ‫זה עוד דרמות ביום ההולדת שלו.‬
‫"ג'ודי, אין לי מושג איפה להתחיל,‬ ‫אני רק יודעת שזה חייב להסתיים.‬
‫"את אימא טובה יותר לצ'רלי ולהנרי‬ ‫ממה שאוכל להיות אי פעם.‬
‫"אני מצטערת שלא יכולתי‬ ‫לסלוח לך מוקדם יותר על טד.‬
‫"לא משנה מה את חושבת, שילמת את המחיר.‬ ‫עכשיו עליי לעשות זאת גם."‬
‫פאק.‬
‫- ג'ודי -‬
‫היי, בן.‬
‫היי, חבר. אימא שלך בבית?‬
‫לא.‬
‫היא… מה קורה?‬
‫אתה ממש מדמם. אתה בסדר?‬
‫אתה מדמם.‬
‫טוב.‬ ‫-אני בסדר גמור. אל תדאג.‬
‫אני…‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫כן, לא. אני בסדר. היי, תוכל…‬
‫תוכל לומר לה שחיפשתי אותה?‬
‫כן. אבל אתה מחוק לגמרי, לא כדאי שתנהג.‬
‫בבקשה אל תהיה מת.‬
‫איזה חרא.‬
‫חרא על הפרצוף שלי.‬
‫איפה האחות? הכפתור הזה הוא סתם למראית עין?‬
‫צלצלת? 30 פעם?‬
‫לא נראה לי ש-30.‬
‫עיגלתי כלפי מטה.‬
‫טוב, היא סובלת מכאבים.‬ ‫-יש משהו שאתה יכול לתת לי?‬
‫אני לא מחלק תרופות על דעת עצמי.‬ ‫הרופא צריך לבדוק אותך ולאשר.‬
‫טוב, אז תוכל לקרוא לרופא המחורבן?‬
‫ג'ן!‬ ‫-מה?‬
‫תוכל לקרוא לרופא המחורבן, בבקשה?‬
‫אעשה כמיטב יכולתי המחורבנת.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה מחורבנת!‬
‫אלוהים. זה כל כך מטופש.‬
‫אני שונאת בתי חולים.‬ ‫שום דבר טוב לא יוצא מבתי חולים.‬
‫תינוקות נולדים כאן כל הזמן.‬
‫ואז חצי מהם גדלים להיות זבלים שלא מצביעים.‬
‫לדעתי מהססים לתת לך משככי כאבים‬ ‫בגלל שאנשים מגיעים לכאן ומשקרים בשבילם.‬
‫אז הם חושבים שזייפתי תאונת פגע-וברח‬ ‫כדי להשיג משככי כאבים? זו חתיכת השקעה.‬
‫אנשים אוהבים סמים.‬
‫סיפרתי לך פעם‬ ‫שהיו לי התקפי פרכוסים בילדות?‬
‫באמת?‬
‫לא, אבל אימא שלי הייתה לוקחת אותי למיון‬ ‫ואומרת שיש לי.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫כן. ואז היא הייתה מכריחה אותי לזייף התקף,‬
‫והאחיות היו באות בריצה‬ ‫כי הייתי מעולה בזיוף של התקפי פרכוסים.‬
‫שוויצרית.‬ ‫-לגמרי.‬
‫ובזמן שפרכסתי, היא הייתה מפלחת מהאחות‬ ‫את הכרטיס והולכת לגנוב תרופות.‬
‫איזה דבר נוראי לעשות לילדה.‬ ‫-זה לא היה כזה נורא.‬
‫היינו הולכות למקדונלד'ס אחר כך. ואז‬ ‫היא הייתה מאבדת הכרה, והייתי נוהגת הביתה.‬
‫טוב, זה הסיפור הכי עצוב ששמעתי בחיי.‬
‫זה אחד מזיכרונות הילדות היותר טובים שלי.‬ ‫-אלוהים. אל תצחיקי אותי!‬
‫כן. גם לי יצא להיות הרבה בבית החולים‬ ‫עם אימא שלי.‬
‫אלה לא הזיכרונות הכי טובים שלי.‬ ‫-אני בטוחה.‬
‫איכשהו, זה היה התפקיד שלי לדאוג שהיא תאכל.‬
‫זו הייתה דיאטה מענגת וקבועה‬ ‫של "אנשור" וקרקרים.‬
‫זו ארוחה עצובה.‬
‫היא הייתה אומללה,‬ ‫אבל זה כל מה שהיא הייתה מסוגלת לאכול.‬
‫כשהיא לא הצליחה, אני הייתי אוכלת את זה,‬ ‫ואז לא הייתי מחרבנת שבוע שלם.‬
‫אני חושבת שהסיפור שלך עצוב יותר.‬
‫טוב, בואי נכריז על תיקו, טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫אנחנו יכולות לעוף מפה, בבקשה?‬ ‫-טוב. אני כבר חוזרת. אלך לחפש את הרופא.‬
‫טוב. אני אתקשר לצ'רלי‬ ‫ואודיע לו שאנחנו חוזרות הביתה.‬
‫טוב.‬
‫אלוהים. למה…‬
‫למה שמישהו יניח את הטלפון שלי…‬
‫אלוהים.‬
‫זיהוי הפנים שלי לא עובד.‬
‫תשמע, אני מצטער שאתה רואה אותי ככה.‬
‫כן, זה ממש מלמד איך לא לחיות את חייך.‬
‫מה שתגיד.‬ ‫אתה לא המבוגר הדפוק היחיד שאני מכיר.‬
‫כן. בחיי, טוב לראות אותך.‬
‫ממש התגעגעתי אליך. והתגעגעתי לאימא שלך.‬
‫מה קרה? נכנסת במשהו?‬
‫אני לא ממש יודע.‬
‫מה הדבר האחרון שזכור לך?‬
‫הלו? באמת?‬
‫הם בטוחים?‬
‫בסדר. תודה שהתקשרת.‬
‫אחי מת.‬
‫שיט. איך?‬
‫אנחנו לא יודעים. מצאו…‬
‫מצאו את הגופה שלו ביער.‬
‫אלוהים.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא. בבקשה, אל…‬
‫אל תצטער. אני מצטער.‬ ‫זה לא מצדיק שום דבר מזה.‬
‫היי.‬
‫תשמע, אני יודע שזה לא בדיוק‬ ‫משהו שרוצים לשמוע ממבוגר.‬
‫אבל אתה יכול לא לספר על זה לאף אחד, בבקשה?‬
‫כי זה עלול לסבך אותי ממש.‬
‫כן. נהיגה בשכרות זה לא צחוק.‬
‫כן.‬ ‫-אחרי שלוש עבירות כאלה מקבלים 25 שנה בכלא.‬
‫עשרים וחמש, מה?‬ ‫-כן. הייתה שאלה כזו במבחן התיאוריה שלי.‬
‫אחלה. טוב לדעת.‬
‫תודה.‬
‫אתה אדם טוב, צ'רלי בראון.‬ ‫אתה בטח שונא שאומרים לך את זה.‬
‫אבא שלי היה קורא לי ככה.‬ ‫אני לא שונא את זה.‬
‫טוב, ממש תודה על הטרמפ הביתה.‬
‫אנחנו לא נוסעים אליך. אנחנו נוסעים לביה"ח.‬
‫רגע. מה? לא.‬
‫אין צורך. אני לגמרי…‬ ‫אתה יכול להקפיץ אותי הביתה.‬
‫- אימא -‬
‫תשמע, אף אחד לא צריך לדעת מה קרה היום.‬ ‫אפילו לא אימא שלי.‬
‫הרי היא מסתירה ממני מספיק דברים, לא?‬
‫היי.‬
‫תודה, גבר.‬
‫ומה שלום אימא שלך באמת?‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫תגידי לי איפה יש הכי הרבה רגישות.‬
‫איפה שאמרתי "איי"!‬ ‫-איפה שהיא אמרה "איי".‬
‫מה אתה מחפש?‬ ‫-נו, איפה שמתי…‬
‫הוא בכיס האחורי שלך.‬ ‫-בכיס האחורי שלך.‬
‫הנה הוא. מצאתי.‬ ‫-אתה יכול לתת לה משהו לכאבים?‬
‫רק אחרי שנמצא מה הבעיה.‬ ‫ייתכן שנשברה לה צלע מחגורת הבטיחות,‬
‫וזו בעיה,‬ ‫מפני שזה עלול להוביל לנקב בריאה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-ומה שלומך?‬
‫אני בסדר. קצת כאבים. נשברה לי שן.‬ ‫-מה?‬
‫בכל מקרה, אצטרך לשלוח את שתיכן לסי-טי.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-זו בדיקה שגרתית אחרי תאונת דרכים.‬
‫כן. סבלנות. זה עלול לקחת זמן.‬
‫יום מטורף.‬
‫טוב, אני לא עושה סי-טי.‬ ‫תקראי לאח, כי אני מסרבת.‬
‫מה? למה?‬
‫אני לא רוצה להיות כאן יום שלם.‬ ‫זה יום ההולדת של צ'רלי.‬
‫הוא אמר שיש חשש לנקב בריאה.‬ ‫את צריכה להיבדק.‬
‫אני לא רוצה. הגוף שלי, הבחירה שלי.‬
‫תמיד, אבל…‬ ‫-מים?‬
‫מה אם יש בעיה? את לא רוצה לדעת?‬
‫תשמעי, אם זו צלע שבורה,‬ ‫אין מה לעשות.‬
‫הם לא יכולים לשים עליה גבס קטן.‬
‫זה היה יכול להיות חמוד.‬ ‫אבל מה אם זה משהו אחר?‬
‫בדיוק. תמיד יש משהו אחר.‬
‫נכנסים מסיבה אחת,‬
‫ורגע אחר כך, הבת שלך מנסה‬ ‫להאכיל אותך קרקרים בכוח כדי שלא תמותי.‬
‫זה לא יהיה ככה.‬
‫עם השנה שעוברת עליי?‬
‫אני פשוט…‬ ‫אני לא מסוגלת לשמוע עוד חדשות רעות.‬
‫ואנחנו בטוחים שזה סטיב ווד?‬
‫כלומר, הגופה ממש…‬ ‫את יודעת, קצת קשה ל…‬
‫זכר לבן, שיער חום,‬
‫הבגדים תואמים לתיאור של מה שלבש‬ ‫כשנראה בפעם האחרונה.‬
‫רוב הסיכויים שזה הוא. או מה שנשאר ממנו.‬
‫אלוהים. החבלה הזאת בראש.‬
‫אז מה לדעתך קרה?‬ ‫-לא יודעת. כאילו, מן הסתם, אין לי מושג.‬
‫כאילו, ווד עשה עסקים עם טיפוסים מפוקפקים.‬
‫אם הייתי צריכה לנחש,‬ ‫הייתי הולכת על היוונים.‬
‫בדיוק מה שעבר לי בראש.‬ ‫-כן.‬
‫אבל זה קבר די שטוח.‬
‫מפתיע שלקח כל כך הרבה זמן למצוא אותו.‬
‫זה לא כזה מפתיע.‬ ‫זה שטח גדול ומלא בעצים. תתפלא.‬
‫לא סתם יער אנג'לס‬ ‫הוא אתר הפסולת של המאפיה.‬
‫כן. נכון? כן.‬ ‫-נכון.‬
‫היוונים בדרך כלל חורטים לב‬ ‫במקום שבו הם זורקים את הגופות?‬
‫טוב,‬
‫זה בטח סתם צירוף מקרים.‬
‫אולי אלה היו אוהבים שעשו אהבה מתחת לעץ,‬
‫והם סימנו את העץ‬ ‫שתחתיו הם עשו את האהבה שעשו.‬
‫טוב. כן.‬ ‫-כן.‬
‫אבל בעיקרון זה חץ שמצביע ישירות עליו.‬
‫שיט.‬
‫פאק.‬
‫לעזאזל.‬
‫הלו?‬
‫תגידי לי שלא חרטת חץ שמצביע ישירות על…‬
‫רגע, סליחה, אני לא שומעת. מה?‬
‫הלו? אני לא…‬
‫אני לא שומעת אותך. מה?‬ ‫את יכולה לזוז למקום אחר?‬
‫תזוזי את!‬
‫אני לא יכולה. טוב? אז…‬ ‫הקליטה שלך גרועה!‬
‫הקליטה שלך גרועה! פשוט תקשיבי. את…‬
‫אני לא שומעת? מה?‬ ‫-עכשיו את שומעת?‬
‫כן, כן!‬
‫תישארי איפה שאת. אל תזוזי.‬
‫פשוט…‬ ‫-תפסיקי לדבר. תקשיבי.‬
‫תפסיקי לדבר. תקשיבי. מצאו…‬
‫היי!‬ ‫-היי. היי.‬
‫הלו? מה מצאו?‬
‫כן, התקשרו מאפליקציית המשלוחים.‬ ‫אין בחנות את היוגורט שלי.‬
‫"צ'ובני"? ברור. תמיד נגמר להם.‬ ‫-צ'ובני. כל פעם. תמיד.‬
‫היי, כדאי שנתחקר את העדה.‬ ‫-איזו עדה?‬
‫האישה שמצאה אותו.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫טוב… את בטוחה?‬ ‫-כן, אני אטפל בזה.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫אני מכירה אותך.‬ ‫-לא נכון.‬
‫כן, ראיתי אותך פה פעם.‬ ‫-לא נכון.‬
‫עם הבלונדינית.‬ ‫-אני לא מכירה בלונדיניות.‬
‫-ג'ן הרדינג -‬
‫את צריכה לענות?‬ ‫-לא.‬
‫תעני, תעני!‬
‫פאק.‬
‫שיט.‬
‫שיט. איזה חרא.‬
‫מה קורה?‬
‫היי.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫פשוט… הרופא אמר שיעשו לי סי-טי‬
‫אחרי החברה שלי, ו… לא יכולתי לחכות.‬
‫אני על קוצים.‬
‫קוצים בטוסיק.‬ ‫-חשבתי שאת מנסה לברוח.‬
‫לא. ניסיתי לעשות סלפי, כי החרא הזה מצחיק.‬
‫טוב, קדימה.‬ ‫-אה, הולכים עכשיו.‬
‫כן, עכשיו.‬
‫אה, שיט.‬
‫נראה שמישהו חגג יותר מדי.‬ ‫מה קרה כאן?‬
‫למען האמת, אני לא ממש זוכר.‬
‫טוב, יש לך מזל.‬
‫אם היית נופל שני ס"מ רחוק יותר,‬ ‫היית שובר את האף החמוד שלך.‬
‫יש לכם יום עמוס היום?‬ ‫-בהחלט.‬
‫שני התקפי לב, מברשת שיניים בישבן,‬
‫פגע-וברח, שבץ.‬
‫רגע. פגע-וברח?‬ ‫-אתה מתאר לעצמך?‬
‫אתה בסדר? אתה נראה קצת חיוור.‬
‫זה היה צפוי.‬
‫כן, זה מאתגר. צריך להכפיל את הבננות.‬
‫את רצינית?‬ ‫-מאוד.‬
‫במתכון כתוב ארבע, אבל אני שמה שמונה,‬
‫לפעמים תשע אם הן קטנות,‬ ‫כי זה מה שנותן את המתיקות.‬
‫בגלל זה הלחם שלי תמיד יוצא יבש.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן, סליחה. לפעמים יש לי קצת סחרחורות.‬
‫בואי. שבי.‬
‫אולי יש לי סוכר נמוך. אני לא יודעת.‬
‫רק שזה לא יהיה התקף פרכוסים.‬
‫לא היה לי התקף המון זמן.‬ ‫אולי אני סתם מיובשת.‬
‫להביא לך מים? או מיץ תפוזים?‬
‫מיץ זה מעולה.‬
‫טוב, אל תזוזי. אני כבר חוזרת.‬ ‫-תודה.‬
‫- חדר תרופות -‬
‫בבקשה, חמודה.‬
‫תודה.‬
‫זה מעולה. תודה. ממש הצלת אותי.‬
‫יש לך גבות ממש יפות.‬
‫תודה.‬
‫נסי להירגע, בסדר?‬
‫קחי נשימה עמוקה. תספרי עד עשר.‬
‫אין צורך להתנצל.‬
‫אלוהים.‬
‫פשוט תלך, בבקשה.‬
‫סיימת.‬
‫זה לא היה נורא, נכון?‬
‫- צ'רלי -‬
‫הלו?‬ ‫-הלו?‬
‫צ'רלי?‬ ‫-ג'ודי?‬
‫הלו?‬ ‫-ג'ודי?‬
‫רגע.‬
‫הלו? לעזאזל. אין לי קליטה.‬ ‫-היי.‬
‫צ'רלי?‬
‫צ'רלי!‬
‫איפה אימא שלי?‬
‫היא ניסתה לתפוס אותך.‬ ‫מה שלום חתן השמחה?‬
‫מספיק עם הבולשיט, ג'ודי.‬ ‫-טוב.‬
‫תשמע. אימא שלך ואני…‬ ‫-מה איתכן?‬
‫מה עשית, לעזאזל?‬
‫קצת קשה לענות על זה בלי הקשר.‬
‫קראתי את המכתב, ג'ודי.‬
‫מה? איזה מכתב?‬
‫מה זאת אומרת "איזה מכתב"?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫פאק!‬
‫ג'ודי!‬ ‫-בן!‬
‫מה אתה עושה…‬ ‫-מה את…‬
‫לא, דבר.‬ ‫-לא, דברי.‬
‫עשו לי תפרים.‬
‫כי נפלתי על הפרצוף.‬
‫כי נפלתי… מהרגליים.‬ ‫מה את עושה פה?‬
‫ג'ן ואני היינו בתאונת פגע-וברח.‬
‫מה?‬
‫כן. איזה נהג לא עצר בתמרור עצור ונכנס בנו.‬
‫אלוהים.‬
‫ג'ן. ג'ן!‬
‫זה היה ממש מפחיד.‬
‫ג'ן די חבוטה.‬
‫היא תהיה בסדר?‬ ‫-אני לא יודעת. אני מקווה שכן.‬
‫טוב, אין שברים.‬
‫תודה לאל. אז אפשר ללכת?‬
‫עדיין לא.‬
‫אני ממש מצטער שזה קרה.‬
‫תודה. גם אני.‬
‫ג'ודי, אני צריך לספר לך משהו.‬
‫וזה לא טוב. זה רע. זה…‬
‫זה ממש גרוע.‬
‫מצאנו משהו אחר.‬
‫סליחה. מה…‬
‫מצאנו הצללות.‬
‫מה זאת אומרת "הצללות"? מה זה אומר?‬
‫זה בסדר. אתה יכול לספר לי הכול. מה העניין?‬
‫נראה שאלה מסות,‬
‫אבל אני לא אונקולוג, אז אני לא יודע לומר.‬
‫אבל נקבע לך תור למומחה בדחיפות.‬
‫אלוהים. אתה צוחק עליי.‬
‫בן, פשוט תגיד את זה, בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫מה?‬
‫מצאו את סטיב.‬
‫אלוהים.‬
‫הוא מת, ג'וד.‬
‫אני כל כך…‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫כן. לא. אני מצטער.‬
‫אני ממש מצטער. מצטער שאני זה שמספר לך.‬
‫לא. אל תצטער.‬
‫הם יודעים מה קרה?‬
‫תראי, אני לא יכול לדעת בוודאות.‬ ‫זו רק בדיקת דימות…‬
‫כן, אני יודעת מה המשמעות של‬ ‫"לבדוק עם אונקולוג", טוב?‬
‫אימא שלי מתה מסרטן.‬
‫זה… אני מצטער.‬
‫בהחלט כדאי שתמשיכי בבירור.‬
‫אבל את יודעת, מניסיוני,‬ ‫דברים לא תמיד כפי שהם נראים.‬
‫שוב, אני ממש מצטער, גב' הייל.‬
‫- ג'ודי הייל -‬
‫אכין את מסמכי השחרור שלך ושל החברה שלך.‬
‫אז היא בסדר.‬
‫כן. רק כמה צלעות חבולות.‬
‫ג'ן.‬
‫היי.‬
‫מצאו את סטיב. ‬ ‫-מה?‬
‫שמעתי הרגע מבן.‬ ‫כלב חפר שם וחשף אותו.‬
‫לכל הרוחות. אלוהים.‬
‫לא, לא.‬
‫אוי. בחייך.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫אני לא בטוחה בקשר לזה.‬
‫הרופא הגיע בסוף?‬
‫כן. לא. הוא אמר שאפשר ללכת.‬
‫אז את בסדר?‬
‫כן, סתם חבולה.‬
‫תודה לאל.‬
‫הנה. קחי את זה.‬ ‫-מה…‬
‫אלוהים. מה… איפה השגת את זה?‬ ‫-התקפי הפרכוסים שלי חזרו.‬
‫הם היו פתאומיים מאוד ובתזמון המושלם.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫תקשיבי,‬
‫אני יודעת שזה מפחיד,‬
‫אבל כבר עברנו הרבה.‬
‫הייתה לנו שנה מטורפת.‬ ‫והצלחנו לעבור אותה בגלל שהיה לנו זו את זו.‬
‫לא, יש לנו זו את זו.‬ ‫-כן.‬
‫זה היה מוזר.‬ ‫-מה?‬
‫היה לי דז'ה וו הרגע.‬
‫זה סימן טוב.‬
‫אני מקווה.‬
‫- מוקדש לזכרו של אד אסנר -‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬