‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎'Neața!
‎Bună!
‎Nu pot s[ cred că-s aici.
‎Nici eu.
‎Cum ai dormit?
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Bine.
‎Mă duc la duș.
‎Rahat!
‎Așteaptă aici.
‎Doamne, ești o psihopată.
‎Ești o psihopată nenorocită! ‎Psihopata din ‎Șoferul de taxi!
‎Ce naiba e cu tine? Du-te dracului!
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎Ești... De Niro.
‎Ești De Niro ‎în toate filmele în care a jucat.
‎PENITENCIARUL DE FEMEI
‎Bună, mamă!
‎Bună!
‎Ia să te văd!
‎Judy Anne, nu te-ai schimbat deloc.
‎Și tu arăți bine.
‎- Ești încă atât de frumoasă. ‎- Haide!
‎- Știu că arăt ca un sac de rahat. ‎- Nu.
‎Îți stă bine cu salopeta. E la modă.
‎Lucrez cu ce am.
‎Fac... Care e cartea aia? ‎Fă un pas înainte.
‎- Nu despre asta e cartea, dar... ‎- Da. N-am citit-o.
‎Nici eu.
‎Ce cauți aici?
‎Am pierdut niște oameni recent.
‎Și n-am mai vrut să treacă timp ‎înainte să te mai văd.
‎Ești mama mea.
‎Mi-e dor de tine.
‎Și mie mi-e dor de tine.
‎Au trecut 15 ani.
‎Nu credeam că te mai văd. Mi-am zis ‎că nu vrei să ai de-a face cu mine.
‎Mamă... Ți-am trimis scrisori.
‎Am tot încercat.
‎Am crezut că nu vrei să mă vezi.
‎Ți-am răspuns.
‎- Da? ‎- Desigur.
‎Nu le-am primit.
‎- Și nu m-ai sunat, deci... ‎- Nu. Haide.
‎Ai procedat corect păstrând distanța. ‎Nu mi-am făcut griji pentru tine.
‎Lumii i-a plăcut mereu ‎să aibă grijă de tine.
‎Cu fața aia.
‎Cât timp stai aici de data asta?
‎Nu știu. Poate cinci, poate zece ani. ‎Nu m-am hotărât.
‎Dar sunt bine. ‎Serios, sunt bine. Nu mai beau.
‎De mult nu am mai fost așa împăcată ‎cu mine.
‎Serios?
‎Știi cât e de obositor ‎să te ascunzi și să minți mereu?
‎Am ajuns aici... și parcă am putut expira.
‎Grozav.
‎Nu e cel mai rău... să plătești prețul.
‎Da.
‎Înțeleg cum poate fi o ușurare.
‎Bună!
‎Sunt încă aici.
‎Ești.
‎Iar tu te panichezi.
‎Ba nu.
‎Așa pare.
‎Și înțeleg. Ești cu cineva nou ‎și e înfricoșător și ciudat.
‎Cred că nu putem...
‎decât să dansăm.
‎Ce?
‎Ar trebui să dansăm. Vino, domniță!
‎Da, exact asta o să facem.
‎- Să ne mișcăm. ‎- Ce facem?
‎Iubito, te stresezi
‎Dar nu e nimic, vezi
‎E normal să o iei razna ‎Când cineva stă toată noaptea
‎Mai ales când e ‎un chiropractician tocilar, pe bune
‎Dar poate te va ajuta ‎să știi un lucru anume
‎El crede că ești incredibilă
‎Și...
‎O rimă pentru „incredibilă”?
‎- Nu pot face asta. ‎- „Neradiabilă”. Uite!
‎Te rog, Ben...
‎Îmi pare rău. A fost o mare greșeală.
‎- Ce? De ce? ‎- Nu contează de ce.
‎Contează pentru mine. ‎Eu n-o văd ca pe o greșeală.
‎Am așteptat mult ‎să cunosc pe cineva ca tine.
‎Cineva care mă provoacă...
‎și mă ajută...
‎Și care e o combinație uimitoare ‎de bunătate și putere...
‎și frumusețe.
‎Ești foarte frumoasă!
‎- Pe dinăuntru și pe dinafară. ‎- Ben, serios.
‎- Doamne! ‎- Jen, ce...?
‎N-ai habar cine sunt cu adevărat.
‎Și meriți persoana ‎pe care tocmai ai descris-o.
‎Și te asigur că...
‎Nu sunt eu.
‎Jen, asta e...
‎E o nebunie. Despre ce vorbești?
‎Fă-mă să înțeleg. ‎E prea curând după ce soțul tău...
‎- Nu. ‎- Ce e?
‎Nu e.
‎- Putem măcar să vorbim... ‎- Nu putem, bine?
‎Te rog...
‎Te rog, pleacă.
‎- Bine. ‎- Te rog.
‎Nu știu...
‎ce e cu tine, dar...
‎sper ca într-o zi ‎să te poți vedea așa cum te văd eu.
‎Căci e ceva...
‎foarte special.
‎La naiba!
‎- Salut, Ben! ‎- Bună, Charlie!
‎Tocmai plecam.
‎- E totul bine? ‎- Da, e bine.
‎Am avut o întâlnire cu mama ta. ‎Una matinală.
‎Dar s-a terminat.
‎Ai grijă de tine, bine?
‎- Bine. ‎- Și...
‎Ai grijă și de mama ta.
‎Sigur.
‎Locuiești în Laguna?
‎Luxos. Cine e tipul?
‎Nu există. Locuiesc cu prietena mea Jen ‎și băieții ei, Charlie și Henry.
‎Nu ai familia ta?
‎Nu. Dar îi am pe ei.
‎Maternitatea e supraestimată, oricum.
‎- Două minute. ‎- Frankie, mă lași puțin mai mult?
‎Vorbesc cu fiica mea. Nu e frumoasă?
‎Văd asemănarea.
‎Ai cinci minute. Doar acum.
‎Mulțumesc. ‎Să știi că am observat tunsoarea.
‎Nu știu cum o faci.
‎- Încă îți faci prieteni peste tot. ‎- Ai nevoie de ei aici.
‎- Cum ai ajuns iar aici? ‎- Nu pot vorbi despre asta.
‎Dar e sistemul.
‎Odată ce ai intrat, e aproape imposibil ‎să nu te mai întorci.
‎Da.
‎Îmi pare rău, mamă.
‎Uite... erai un copil.
‎- N-ar fi trebuit să depui mărturie. ‎- Mereu îmi amintesc.
‎Dar...
‎trebuia să spun adevărul.
‎Da... N-aveai de unde să știi.
‎Dar a trecut. Să trăim pentru viitor.
‎Bine.
‎Aș vrea să te văd mai des, mamă.
‎Și mie mi-ar plăcea asta.
‎Se apropie audierea ‎pentru eliberare condiționată.
‎- Poate o să ies mai repede. ‎- Serios?
‎Mai ales dacă am un avocat ‎care nu și-a luat diploma de pe internet.
‎- Dar avocații buni nu sunt ieftini. ‎- Nu.
‎- Aș vrea să te ajut, mamă, dar n-am bani. ‎- Nu...
‎Dacă nu poți să mă ajuți așa, asta e.
‎Pot încerca.
‎Ar însemna mult.
‎'Neața!
‎- Bună, mamă! ‎- Bună!
‎- L-am văzut pe Ben mai devreme. ‎- Ben a fost aici?
‎Da, a venit să vorbească ‎despre imobiliare.
‎- În dormitorul tău? ‎- Da.
‎Părea supărat când a plecat.
‎Da?
‎- Da. ‎- Taci!
‎- N-am spus nimic. ‎- Nu, îmi pare rău. Nu ești tu...
‎Consiliul local mi-a refuzat petiția.
‎- Pe bune? ‎- De ce?
‎Nu scrie. E o respingere impersonală ‎a unor nemernici fără chip.
‎Asta e tot? Am muncit degeaba?
‎Nu.
‎- Unde te duci? ‎- Să-i fac să-mi spună în față.
‎- Pot să vin cu tine? ‎- Nu.
‎Îți termini micul dejun și, după aceea,
‎vei pune castronul ‎în mașina de spălat vase.
‎Sunt de partea ta. Ce ai cu mine?
‎- Nimic, dar mă pregătesc. ‎- Du-te naibii!
‎PRIMĂRIE
‎ȘEDINȚĂ PUBLICĂ ‎ZONE MEDIANE: AR TREBUI SAU NU?
‎Am cercetat, ‎iar cifrele sunt foarte convingătoare.
‎Cred cu tărie în asta.
‎Legat de zonele mediane...
‎n-ar trebui.
‎Bună! Jen Harding, agent imobiliar, ‎mamă, și am venit aici să spun „nu”.
‎- Zonelor mediane? ‎- Nu, dv.
‎Poftim?
‎Am depus o cerere pentru un semn de oprire ‎respinsă de acest consiliu.
‎Am venit să resping respingerea.
‎Scuze, vorbim de zone mediane.
‎Acum vorbim de semne de oprire.
‎Din păcate, cererea a fost respinsă.
‎Semnele de oprire încetinesc traficul.
‎Asta e ideea.
‎După evaluare, consiliul crede ‎că va fi mai rău, decât bine.
‎Îmi pare rău... Cui va face rău?
‎Doar unui nemernic ‎care și-a luat Lamborghini
‎ca să compenseze că are scula mică?
‎Domnișorică, nu folosiți aici ‎un astfel de limbaj.
‎Nu-mi zice „domnișorică”. ‎Ce enervant!. Sunt femeie matură.
‎Am un fiu adolescent ‎care își va lua permisul.
‎Încerc să-l protejez.
‎Să fac cartierul mai sigur pentru el ‎și pentru voi toți.
‎Știți, dnă Harding, mi se pare interesant
‎că sunteți atât de preocupată ‎să vă protejați vecinii.
‎- Scuze, te cunosc? ‎- Da, ne-am cunoscut.
‎Mă numesc Andrew. Andrew Peters.
‎Mai ții minte că mi-ai oferit ‎o estimare gratuită a casei mele
‎și apoi m-ai agresat?
‎Dă-mi drumul!
‎- „Nu” înseamnă „nu”! ‎- Nenorocito!
‎Era să-mi spargi nasul.
‎- Trebuia să dau mai tare. ‎- Poftim?
‎Tu mai ții minte
‎că am încercat să-ți rup nasul ‎pentru că ai vrut să mă molestezi
‎după ce am refuzat repetat?
‎Și ți-am spus „nu” ‎nu doar pentru că ești scârbos...
‎ci pentru că îmi pierdusem soțul ‎și nu aveam nevoie
‎să fiu molestată ‎de un nemernic trist și excitat.
‎Nu e adevărat.
‎- Era bun un semn de oprire atunci, nu? ‎- Da.
‎Dacă ar fi fost un semn de oprire...
‎unde a fost ucis soțul meu...
‎poate că trăia acum.
‎Iar băieții mei ar fi avut un tată.
‎Și lumea noastră nu s-ar fi destrămat.
‎Dnă Harding, ‎îmi pare rău de moartea soțului dv,
‎dar nu știm dacă un semn de oprire ‎l-ar fi salvat.
‎Nu știm.
‎Dar e un singur semn.
‎Și dacă există șansa ‎de a salva pe altcineva
‎de ceea ce simt eu în fiecare zi ‎din viața mea, credeți-mă că merită.
‎Fiindcă nu doresc asta nimănui.
‎Nici măcar ție.
‎- Bună! ‎- Dră Hale.
‎Îmi poți spune Judy deja.
‎- Ba nu. ‎- Bine. Ți-am adus ceva.
‎E Flo. Știu că e bine. Nu de la Michelle, ‎căci nu-mi răspunde, ceea ce doare.
‎- Serios? ‎- Scuze.
‎Mulțumesc pentru asta.
‎Cu plăcere.
‎Speram să-mi faci o favoare.
‎Ești în măsură să ceri una?
‎Poate că nu. ‎E despre tablourile mele. Le caut.
‎E o colecție întreagă ‎cu fetițe cu găuri în inimă.
‎- Bine. ‎- Sună ciudat, dar valorează ceva.
‎Erau în galeria lui Steve.
‎Taci! Să-ți arăt ceva. Prager!
‎Bună, Judy!
‎Bună, Nick!
‎- Mă bucur să te revăd în uniformă. ‎- Da?
‎Fă-mi tu o favoare ‎și explică-mi pozele astea.
‎Nu e ceea ce pare.
‎Nu e Charlie Harding ‎cu mașina lui Steve Wood?
‎Charlie nu are nicio legătură cu Steve.
‎Atunci spune-ne de ce există imagini ‎cu Charlie conducând mașina lui Steve
‎când a fost arsă?
‎- Ei bine... ‎- Șeful nostru vrea să facem o arestare.
‎Crede că tu ești de vină.
‎- Da? ‎- Da.
‎Dar e greu să uităm de asta. ‎E singura pistă concretă.
‎Da. Sunt doar câteva poze.
‎Nu spun o poveste bună.
‎Charlie e furios că tatăl lui a fost ucis.
‎Știm că a avut acces la o armă.
‎Dar era destul de supărat s-o folosească?
‎- Trebuie să-l întrebăm. ‎- Nu. N-a fost așa.
‎Dar cum a fost?
‎Charlie are nevoie de o favoare acum.
‎Dacă ai o poveste mai bună, ‎spune-o repede.
‎Char, Hen!
‎Am făcut cina! O chestie unică în viață.
‎Probabil are gust de rahat, ‎dar așa e dragostea mea.
‎Alo?
‎Bună! Cina e gata.
‎- Nu mi-e foame. ‎- Ce-ai pățit? Ești bine?
‎M-am certat cu Shandy.
‎- Nu mai vreau să-i fiu prieten. ‎- De ce?
‎Nu puteți discuta? Shandy pare...
‎rezonabilă.
‎Mi-a ucis pasărea.
‎- Da? ‎- Știu că i-ai zis să mintă.
‎De ce ai făcut-o?
‎Nu...
‎Nu știu, dragule.
‎Îmi pare rău. Știam cât de supărat ești ‎din cauza păsării și n-am vrut...
‎să te simți mai rău.
‎Dar mă simt mai rău.
‎Ești mama mea și m-ai mințit.
‎Da.
‎Am făcut o greșeală.
‎Mamele mai greșesc uneori.
‎Îmi pare tare rău. ‎Cum mă pot revanșa?
‎Mergem la sala de jocuri?
‎Nu. Dar, când vine Judy, ‎poate veni în camera mea?
‎Bine.
‎Ai găsit pasărea?
‎Da, dar... are coada ruptă.
‎Da.
‎Bine, te iubesc.
‎Bine.
‎- Trebuie să vorbim. ‎- Doamne, ce mai e?
‎Nu sunt Henry. Nu trebuie să mă minți.
‎Despre ce vorbești? Despre tot.
‎Ben, Steve. Știu că tu i-ai ars mașina.
‎- Aveai o canistră cu benzină în mână. ‎- Nu știi ce vorbești.
‎Bine? Nu e treaba ta.
‎Ba da! E treaba mea.
‎Ești mama. Nu trebuie ‎să avem grijă unul de altul?
‎Ba da. Avem.
‎Deci trebuie s-o lași baltă, bine?
‎- Ce...? ‎- Crede-mă.
‎- Zi-mi ce se întâmplă. ‎- Nu pot.
‎- De ce? ‎- De-aia.
‎De ce?
‎Pentru că mi-e teamă.
‎Steve Wood...
‎avea afaceri ‎cu niște oameni foarte periculoși.
‎Așa că, te rog...
‎să nu mai spui nimic despre asta vreodată.
‎- Mă înțelegi? ‎- Da.
‎Niciun cuvânt, Charlie.
‎Bine.
‎Ce? Ce e aia?
‎Nimic.
‎- Nu crezi că puștiul a făcut-o. ‎- Mă uit la probe. E tot ce avem.
‎- Te-ai uitat la ce ți-am dat? ‎- Da.
‎Trebuie mai mult. Poze cu unul ‎ce intră într-o galerie nu spun multe.
‎Nici poze cu puștiul în mașină.
‎Prager, trebuie ‎să răspundă cineva la telefoane.
‎Deci... cum s-a apărat Judy Hale?
‎Încă nu vorbește.
‎- Ați spus de băiat? ‎- Da.
‎- Așa, fată! ‎- Nu-s fata ta.
‎Scuze. Credeam că va fi un compliment ‎pentru cineva ca tine.
‎Ticălosule!
‎Bună!
‎Vino în garaj, te rog. Acum.
‎Serios? Dar... La naiba! Bine.
‎Ce se întâmplă?
‎Judy, spune-mi ce se întâmplă.
‎Poliția are poze cu Charlie ‎în mașina lui Steve, făcute de Parker.
‎- Doamne! ‎- Îl au și pe camere de supraveghere...
‎în noaptea aceea.
‎Doamne!
‎- Cred că el a făcut-o, Jen. ‎- Nu...
‎Doamne! Ce mă fac?
‎- Ce mă fac, Judy? ‎- Nimic.
‎Doamne!
‎- Ascultă-mă. Nimic. ‎- Ce?
‎O să-mi asum vina.
‎Ce? Ba nu.
‎Nu-ți cer voie, îți spun.
‎- La naiba, nu! ‎- O să mă lași să fac asta.
‎- Trebuie s-o fac. ‎- Doamne, Judy!
‎- Nu. ‎- Da. Ascultă-mă.
‎Când a murit Steve...
‎voiam să mă sinucid.
‎- Ce? ‎- Dar apoi m-ai sunat tu.
‎Și m-ai salvat.
‎Judy.
‎Poate m-ai salvat cu un motiv, ‎ca să pot face asta acum.
‎Tu ai o familie, ai o viață.
‎Lasă-mă să fac asta pentru tine. ‎Sunt de vină pentru toate astea.
‎Dacă nu eram eu, nu se întâmplau.
‎Nu ești responsabilă ‎pentru moartea lui Steve. Eu sunt.
‎- Ba da. ‎- Ba nu.
‎- Mă căuta pe mine și apoi te-a atacat. ‎- Nu.
‎- A fost autoapărare, Jen. ‎- Nu, n-a fost.
‎- Ba da. ‎- N-a fost, Judy.
‎Despre ce vorbești?
‎Pleca.
‎Și nu m-a atacat, bine? Eu l-am atacat.
‎- Ai spus că te sugruma. ‎- Nu, eu... am mințit.
‎- Poftim? ‎- Am mințit. Îmi pare rău.
‎Nu înțeleg de ce... ai face asta.
‎De ce l-ai omorî?
‎Căuta o ieșire, scumpo.
‎- Ce? ‎- Ted. A sărit în fața mașinii noastre.
‎- Nu. ‎- Ba da, voia să fie lovit.
‎Du-te dracului!
‎Nu-l învinovățesc.
‎Dacă eram însurat cu tine, ‎mă împușcam în cap.
‎Și eu aș fi vrut ‎să mă sinucid, nenorocito!
‎Spunea niște lucruri foarte urâte.
‎Și m-am enervat... Am înnebunit.
‎- Ce ți-a spus? ‎- Nu pot... Nu contează.
‎- Ba da. ‎- Nu.
‎- Ce ți-a zis? ‎- Nu...
‎Contează fiindcă l-ai ucis.
‎- Ce naiba ți-a spus? ‎- A zis că Ted a sărit în fața mașinii!
‎A zis că voia să moară din cauza mea.
‎- Nu e adevărat, știi? ‎- E adevărat.
‎Ba nu.
‎Nu e adevărat. Asta făcea Steve. ‎Voia să te rănească.
‎Așa era el.
‎Nu, a avut dreptate, Judy.
‎Sunt... un om de nimic.
‎Sunt o nenorocită.
‎Ted mă ura, ‎copiii mei mă urăsc, eu mă urăsc.
‎Toată lumea mă urăște.
‎Eu nu te urăsc.
‎Nu te-am urât niciodată.
‎Pentru că iubești pe oricine ‎îți dă puțină atenție, chiar abuziv.
‎Parcă te excită sau ceva.
‎De asta l-ai iubit pe Steve. ‎De-aia ți-ai iubit nenorocita de mamă!
‎Rămâi lângă oricine.
‎Rahat!
‎Judy, stai! Oprește-te, te rog!
‎N-am vorbit serios, bine?
‎Ascultă-mă. Oprește-te. Îmi pare rău.
‎E în regulă să fii furioasă. ‎Așa ar trebui. O merit.
‎- Nu. ‎- Ar trebui să mă bați.
‎- Hai, te rog! ‎- Nu.
‎- Lovește-mă! ‎- Nu.
‎Stai, trage-mi una.
‎Nu sunt ca tine.
‎Te rog, nu! Nu pleca. Te rog, lovește-mă!
‎- Mișcă! ‎- Te rog!
‎- Pleacă! ‎- Lovește-mă!
‎- La o parte! ‎- Nu!
‎- Mișcă, Jen! ‎- Calcă-mă cu mașina!
‎- Încetează! ‎- Lovește-mă!
‎Oprește-te!
‎Încetează!
‎Încetează odată!
‎Termină!
‎Încetează!
‎Judy?
‎Judy.
‎Vino aici.
‎Bine. E în regulă.
‎E în regulă.
‎Nu e în regulă.
‎Știu.
‎DOSAR DE URGENȚĂ
‎HENRY - CHARLIE - JUDY
‎DOSAR ÎN CAZ DE URGENȚĂ
‎Jen?
‎Dnă Harding. Ce cauți aici?
‎Trebuie să mărturisesc.
‎Subtitrarea: Dan Anescu