‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫היי.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫נחרתי?‬
‫לפעמים אני נוחרת כמו בהמה.‬
‫לא. ישנת כמו מלאך.‬
‫את דיברת מתוך שינה.‬
‫באמת?‬
‫מה אמרתי?‬
‫לא הבנתי הכול,‬
‫אבל כל הזמן אמרת ״אני מצטערת״.‬
‫זה מוזר.‬ ‫-כן.‬
‫נשמעת די עצובה, האמת.‬
‫טוב…‬
‫זה מוזר,‬
‫כי אני ממש שמחה כרגע.‬
‫אני יודעת שאת השפית,‬
‫אבל אפשר להכין לך ארוחת בוקר?‬
‫הפריטטה שלי אכזרית.‬
‫באמת? כמה אכזרית?‬
‫ממש אכזרית.‬
‫כמעט מרושעת.‬
‫הייתי שמחה לטעום‬ ‫את הפריטטה המתעללת שלך,‬
‫אבל אני חייבת להגיע לשוק האיכרים מוקדם.‬
‫פטריות השנטרל בעונה, ו…‬
‫אנשים יורדים מהפסים.‬ ‫-אל תלכי. זה נשמע מסוכן.‬
‫תישארי פה, איתי.‬
‫אני רוצה.‬ ‫-גם אני.‬
‫ממש קשה לעזוב אותך.‬
‫יופי.‬
‫אני חייבת לזוז. יש…‬
‫קפה, ו…‬
‫מטחנה,‬
‫וקנקן לקפה על השיש, אם את מעוניינת.‬
‫אני מעוניינת מאוד.‬
‫טוב. לכי על זה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫הלו?‬
‫אוי לא.‬
‫פאק.‬
‫היי!‬
‫בוקר טוב!‬
‫מה…‬
‫זה מטורף.‬
‫מה הסיכויים ששתינו מכירות את מישל?‬
‫אני גרה פה ויצאתי איתה שש שנים,‬ ‫אז הסיכויים שלי די טובים.‬
‫כן, אלה סיכויים חזקים.‬ ‫-מאיפה את מכירה את מישל?‬
‫הבנתי.‬ ‫-כן.‬
‫היא מדהימה.‬
‫לא.‬ ‫-טוב.‬
‫רוצה קפה?‬
‫אל תציעי לי את האספרסו של עצמי.‬ ‫-טוב. סליחה.‬
‫חולצה מגניבה.‬
‫יש לה אמירה.‬
‫גם רגליים הורסות.‬ ‫-תסתמי.‬
‫טוב.‬
‫את צריכה לענות?‬ ‫-אני צריכה שתעופי מהבית שלי.‬
‫טוב. סליחה.‬
‫את יכולה למסור למישל ש…‬
‫פשוט אסמס לה.‬
‫מה?‬
‫61 קמ״ש. מהירות מופרזת.‬
‫67 קמ״ש. לא חוקי!‬
‫25. זה סתם עלוב.‬
‫המון עבודה בשביל תמרור עצור מטופש.‬
‫טוב. זו לא המון עבודה, א׳.‬
‫לדחוף את הראש הענקי שלך מתוך הווגינה שלי,‬ ‫זאת הייתה המון עבודה.‬
‫דוחה.‬
‫אתה מספר לי?‬
‫וב׳, אנחנו עושים מעשה טוב.‬
‫אני חושבת שחשוב לתרום תרומה חיובית לקהילה,‬
‫בייחוד אם היו לך טעויות בעבר.‬
‫את נשמעת כמו ג׳ודי.‬
‫אתה יודע איך אתה נשמע?‬
‫״…ג׳ודי.״‬
‫רוצה סיבוב?‬
‫כן, טוב.‬
‫טוב. בבקשה.‬
‫אז…‬
‫מה הסיפור עם הבחור ההוא?‬
‫איזה בחור?‬
‫הבן הזה.‬
‫הוא לקוח.‬
‫הוא די חנון.‬
‫נכון.‬
‫אבל הוא בחור נחמד.‬
‫נראה שזרמת איתו.‬
‫כי אני זורמת.‬
‫אני הכי זורמת.‬
‫היי, מה בוער? חתיכת זבל!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫כן… ממש זורמת.‬
‫תראי…‬
‫חיבבתי אותו. את בן.‬
‫כיסחתי אותו במרוצי מכוניות.‬
‫בגלל שאתה כזה מהיר.‬
‫בדיוק.‬
‫תוכיח.‬
‫תן את זה. תוכיח. לך.‬
‫קדימה. רוץ!‬
‫נו, הרדינג!‬
‫ברכיים למעלה!‬
‫מודדת…‬
‫תביאי לראות.‬ ‫-לא רע.‬
‫את חושבת שאת יותר מהירה?‬
‫חמודי, בחייך…‬
‫אני אישה בגיל העמידה, בעקבים,‬ ‫עם בעיות גב. אני לא…‬
‫רגע, אני לא מוכן.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫מישהי עושה ״צעדת בושה״?‬
‫אין שום בושה פה.‬
‫היה לך כיף אתמול?‬
‫היה לי לילה נהדר.‬
‫היה…‬
‫בכל אופן… כן. היה טוב.‬
‫יופי.‬
‫אתן ממש חמודות ביחד.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫היא…‬
‫מדהימה.‬
‫אבל…‬
‫יש עניין אחד.‬
‫אוי לא. מה דפוק בה?‬ ‫-לא, כלום לא דפוק בה.‬
‫היא… נשיקת שף מוחלטת.‬
‫טוב.‬ ‫-אבל…‬
‫פשוט יש לה שותפה…‬
‫איחס, היא גרה עם שותפה?‬
‫זה מעפן.‬
‫זה…‬
‫וואו.‬
‫לזה לא ציפיתי.‬
‫כן.‬
‫ו…‬
‫זאת מין הצטלבות מטורפת של…‬
‫התרחשויות, אפשר להגיד.‬
‫ה…‬
‫זה בטח בן.‬
‫למה הוא פה?‬ ‫-אני מראה לו עוד דירות להשכרה.‬
‫חשבתי שהתגנדרת.‬
‫מה? לא התגנדרתי.‬ ‫אלה בגדי העבודה שלי.‬
‫כן, נראה שבאת לתת עבודה…‬
‫יודעת מה? תאכלי לי ת׳תחת, ג׳ודי.‬
‫הייתי עושה את זה, אבל אני בקשר עכשיו.‬
‫ובכן… תראו מי בא.‬
‫לא הייתי אמור…?‬
‫כן היית. אני רק…‬ ‫-חשבתי שאמרת ש…‬
‫אמרת…‬ ‫-לא חשוב. תיכנס.‬
‫אקח את יתר החפצים שלי.‬ ‫-כן, סליחה. אני…‬
‫אולי אני קצת בהלם.‬
‫קיבלתי בשורות.‬
‫בשורות?‬ ‫-איזה מין בשורות?‬
‫מצאו את המכונית של סטיב.‬
‫באמת?‬
‫כן, באמצע שומקום.‬
‫שרפו אותה. לא נשאר כמעט כלום.‬
‫זה נורא.‬
‫כן, זה ממש נורא.‬
‫אם היא נשרפה לגמרי,‬ ‫איך ידעו שהיא המכונית של סטיב?‬
‫מספר השלדה.‬
‫מספר השלדה…‬
‫כן.‬ ‫-זה נס.‬
‫כן.‬ ‫-כנראה מדובר בהצתה,‬
‫כי מי ששרף את הרכב‬ ‫ידע בדיוק מה הוא עושה.‬
‫באמת?‬
‫אבל לא יודעים מי עשה את זה, נכון?‬
‫לא, עוד לא, אבל אמרו ש…‬
‫חושבים שמי שעשה את זה‬ ‫ניסה להעביר מסר, כמו…‬
‫כמו אות עשן, או משהו.‬
‫באמת?‬
‫אתה חושב שהמשטרה תצליח למצוא‬
‫למצוא ברכב ראיות, כמו…‬
‫טביעות אצבע, או DNA?‬
‫לא יודע. מוקדם לדעת.‬
‫נקווה שהם ימצאו משהו.‬
‫כן.‬ ‫-נחזיק אצבעות.‬
‫לפחות הוא לא היה במכונית.‬
‫המשפחה שלי נאחזת בזה.‬
‫זה טבעי, כן.‬ ‫-בטח.‬
‫בכל אופן, אני לא רוצה להבריז, אבל…‬
‫לא, זה…‬ ‫-אני חייב…‬
‫זה בסדר. אני בטוחה שחיפוש דירה‬
‫זה לא בראש מעייניך כרגע.‬
‫כן, סליחה. המשפחה שלי באטרף.‬
‫אני בטוחה.‬ ‫-כן.‬
‫ואיכשהו שכנעו אותי לארגן ערב זיכרון,‬
‫כאילו זה יעזור במשהו.‬
‫אלוהים, אתה לא צריך לעשות משהו כזה!‬ ‫-זה נחמד, כשכל הקהילה יחד…‬
‫שומרת על התקווה.‬
‫זה טוב. כן.‬
‫אגיד לכן בכנות,‬ ‫אם יש לי תקווה כלשהי, היא…‬
‫גוססת כרגע.‬
‫סליחה, לא התכוונתי…‬
‫לחפור לכן על זה.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-מותר לבנים לבכות.‬
‫בייחוד מולנו.‬
‫כן. כדאי שאלך, ו…‬ ‫-כן.‬
‫אארגן דברים לערב הזיכרון,‬ ‫מה שהם לא יהיו.‬
‫אני לא יודע איפה להתחיל.‬
‫זה יכול להיות ממש פשוט.‬ ‫-כן.‬
‫כמו…‬
‫קנה נרות.‬ ‫-כן,‬
‫ופרחים.‬ ‫-ומתאבנים.‬
‫אוכל!‬
‫לא חשבתי על זה. נכון.‬
‫כדאי שארשום את זה.‬
‫שוב, מההתחלה. איפה קונים…‬
‫נרות… מה? פרחים? אוכל?‬
‫תקנה במעדניית הגורמה ברח׳ סידר.‬
‫סידר?‬ ‫-כן.‬
‫ואם אתה רוצה פרחים,‬
‫אני תמיד קונה במישן ויו, אבל זה רחוק.‬ ‫-את לא… אין פרחים בסידר?‬
‫את קונה ב…‬ ‫-פרחים קונים במקום נפרד,‬
‫כי פרחים מהסופר נובלים תוך חמש דקות.‬ ‫-טוב.‬
‫לא צריך פרחים אקזוטיים, אפשר ורדים רגילים.‬
‫פרחים…‬ ‫-כן.‬
‫ואם אתה רוצה נרות, תקנה מחודדים.‬
‫מחודדים?‬ ‫-כן.‬
‫מ־ח־ו־ד…‬
‫אתה יודע מה? אני וג׳ודי נעשה את זה.‬
‫מה?‬
‫באמת?‬
‫כן. נשמח לעשות את זה.‬
‫באמת?‬
‫אני רק אומרת…‬
‫מצאו את המכונית, ג׳ן.‬ ‫-אני יודעת. שמעתי אותו. הייתי שם.‬
‫מחפשים בה DNA.‬ ‫-אני יודעת!‬
‫אז אולי זה לא המהלך הכי חכם!‬
‫זה פשוט יצא לי מהפה!‬ ‫לא יכולתי לדחוף את זה חזרה פנימה.‬
‫ריחמתי עליו.‬
‫ראית כמה זה גדול עליו?‬
‫אני יודעת. ראיתי. פשוט…‬
‫אל תביני לא נכון, זאת מחווה יפה.‬ ‫-תודה.‬
‫אם לא היית זאת שהרגה את המנוח!‬
‫טוב…‬
‫זה לא צריך ליפול על בן.‬
‫נאלצתי לתכנן את הלוויה של טד‬ ‫יומיים אחרי שהוא מת, וזה היה גיהינום.‬
‫וסליחה שזה יישמע כמו שזה עומד להישמע, אבל…‬
‫אולי זה לא הרעיון הכי גרוע.‬
‫מי יחשוד שהמארגנות של ערב הזיכרון‬
‫הן הסיבה שצריך ערב זיכרון מלכתחילה?‬
‫זה סוג מסוים של היגיון.‬ ‫-טוב…‬
‫בסדר. חשוב מזה, זה פשוט מעשה טוב.‬
‫מי כמוך אמורה להבין.‬
‫זה הכי משה״ע.‬
‫״מה שג׳ודי הייתה עושה״.‬
‫תודה.‬
‫אני רק… מנסה להיות אדם טוב.‬
‫טוב.‬
‫טוב, ברוח הזו…‬
‫אני אגיד משהו,‬
‫והייתי רוצה שתקשיבי לו,‬ ‫כמו שאני הייתי עושה.‬
‫טוב.‬ ‫-טוב.‬
‫השותפה של מישל‬
‫היא האקסית שלה.‬
‫לא, זין על זה.‬
‫אחותי…‬ ‫-סליחה.‬
‫זאת פרז.‬ ‫-מי זאת פרז?‬
‫האקסית שלה היא פרז.‬ ‫-פרז שלנו?‬
‫פרז הזאת.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-אלוהים!‬
‫מכל הלסביות בלגונה…‬
‫אני יודעת. לא עשיתי את זה בכוונה, זה פשוט…‬
‫קרה.‬
‫באופן די אורגני, האמת.‬
‫אני מצטערת.‬
‫למה מצטערת?‬ ‫-כי זה מה שאת היית אומרת‬
‫כשהייתי אומרת לך שאת חייבת להיפרד ממנה.‬
‫פרז שונאת אותך.‬
‫טוב, ״שונאת״ זאת מילה קצת חזקה.‬
‫לא, זאת המילה שמתארת מה היא חשה כלפייך.‬
‫היא הוציאה נגדך שני צווי הרחקה‬ ‫בששת החודשים האחרונים, ג׳ודי!‬
‫את לא יכולה לזיין את החברה שלה מעבר לקיר!‬
‫זה לא המבנה של הדירה…‬ ‫-ג׳ודי!‬
‫אני ממש מחבבת את מישל. פעם ראשונה מאז סטיב‬ ‫שאני רואה את עצמי עם מישהו.‬
‫היא גורמת לי להרגיש ראויה.‬
‫אני יודעת. סליחה.‬
‫אבל…‬
‫רק עכשיו הכרתן. את יודעת?‬
‫ואנחנו ממש חייבות לנעול את כל הדלתות.‬
‫אני לא רוצה לנעול את הדלת שלי!‬
‫ג׳ודי…‬
‫בבקשה.‬
‫- בית אבות ביץ׳ הייבן -‬
‫היי.‬
‫אולי נלך לאנשהו?‬
‫בטח.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫רגע, אנחנו צריכות לדבר.‬
‫כן. נכון.‬
‫סליחה אם האקסית שלי‬ ‫הייתה גועלית אלייך הבוקר.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫לא.‬
‫לא, זה לא בסדר.‬
‫היא לא יכולה להתייחס אלייך ככה.‬
‫היא פשוט מגוננת מדי.‬
‫היא ניסתה לאסור עליי להיפגש איתך.‬
‫נראה לי שאני לא כוס התה שלה.‬
‫כן, אני יודעת.‬ ‫היא סיפרה לי על העניין עם המכונית.‬
‫איזה עניין? איזו מכונית?‬
‫שדפקת איזו מכונית,‬
‫ואז היא אמרה שאת… מים סוערים?‬
‫כן.‬
‫תראי, היא לא זאת שתחליט‬
‫עם מי אני אבלה את זמני,‬
‫אלא אני.‬
‫ואת.‬
‫כן.‬
‫אני פשוט לא יכולה…‬
‫אני לא יכולה להמשיך להיפגש איתך.‬
‫תפנית בעלילה.‬
‫את יודעת…‬
‫אין לי הרבה ערבים‬
‫כמו זה שהיה לנו.‬
‫גם לי לא.‬
‫אז אם זה בגלל משהו שהיא אמרה…‬
‫זה לא. זה…‬
‫האנרגיה שלך כזאת…‬
‫מופלאה,‬
‫וכנה,‬
‫ואני…‬
‫אני מרגישה שמבחינה קארמית,‬ ‫אני לא במקום הנכון כדי לקבל אותה.‬
‫טוב.‬
‫זה נשמע כמו דרך ניו־אייג׳ית להגיד‬
‫״זאת לא את, זאת אני״.‬
‫זאת באמת אני.‬
‫תאמיני לי, את לא רוצה שום קשר אליי.‬
‫מצטערת, אני לא יכולה להיות בקשר איתך.‬
‫כלומר, בטח אראה אותך הולכת במסדרון,‬
‫כשתבואי לאימא שלך, ואני אגיד היי,‬ ‫אבל… הבנת אותי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫גם אני.‬
‫אני…‬
‫אני רק ארחץ…‬
‫ידיים,‬
‫לפני החזרה לעבודה,‬ ‫כי ככה דורש החוק, אז…‬
‫היי.‬
‫מה בכלל לובשים לערב זיכרון?‬
‫נראה לי שאלך על משהו בין…‬
‫הופעה בבית משפט לבין חתונה שנייה.‬
‫בטח.‬
‫את בסדר?‬
‫לא.‬
‫דיברת עם מישל?‬
‫אני נורא מצטערת שנאלצת לעשות את זה.‬
‫אני רואה שאת שותה את הרגשות שלך.‬
‫משה״ע.‬
‫מה שג׳ן הייתה עושה.‬
‫הוגן.‬
‫פוגע, אבל…‬
‫הוגן.‬
‫מה כל זה?‬
‫אנחנו עוזרות לבן בערב הזיכרון שלו.‬
‫מצאו את אחיו?‬
‫לא, עוד לא.‬
‫זה מעפן.‬
‫לפחות עם אבא, ידענו מיד. נכון?‬
‫לכן אנחנו עושים את זה. כדי…‬
‫להראות תמיכה,‬
‫לעזור לאחרים.‬
‫כן. מעשים טובים‬ ‫כפיצוי על מעשים רעים. הבנתי.‬
‫כן. כל זה.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫ג׳וד…‬
‫אני לא יכולה לעמוד עם חברים וקרובים‬ ‫של סטיב ולהתפלל שהוא יחזור בשלום.‬
‫אני יודעת. אני…‬
‫אני מבינה, טוב? אבל…‬
‫זה לא יהיה קצת מוזר אם לא תבואי?‬
‫הם בכלל לא ישימו לב.‬
‫הפעם היחידה שאימא של סטיב שמה עליי‬ ‫הייתה כשהייתי בהריון.‬
‫אני לא יכולה לעמוד מולה.‬
‫את לא צריכה. בסדר?‬
‫אני אגן עלייך, אני מבטיחה.‬
‫אנחנו רק צריכות לבוא,‬
‫לחלק נרות,‬
‫ולהראות לקהילה שלא עשינו את זה.‬
‫טוב? ואז נסתלק משם.‬
‫טוב.‬ ‫-נעוף מתחת למכ״ם.‬
‫״חסד מופלא‬
‫מה מתוק הצליל‬
‫שהציל עלוב נפש‬
‫כמו סטיב‬
‫פעם הוא אבד‬
‫אך בקרוב יימצא…״‬
‫היי. נר?‬
‫בבקשה.‬ ‫-נר?‬
‫תודה.‬
‫נר?‬ ‫-היי, הנה נר.‬
‫נר?‬
‫יש לו הרבה יותר חברים משחשבתי.‬
‫הוא חברותי מאוד.‬
‫בבקשה.‬
‫תסתכלו סביב.‬
‫מה אתם רואים?‬
‫חברים, שכנים,‬
‫קרובים, וכולם התאספו‬ ‫כדי להתחלק בדבר אחד:‬
‫תקווה.‬
‫תודה שבאתם.‬
‫היי, לן.‬
‫נר?‬ ‫-תודה.‬
‫לן. היי, לן.‬
‫רוצה נר?‬
‫תודה.‬
‫טוב.‬ ‫-עשינו עבודה טובה.‬
‫כן, את צוחקת?‬
‫שיט… בא לי להיות נעדרת.‬
‫אל תגידי ככה.‬ ‫-את יודעת למה התכוונתי.‬
‫זאת היא.‬
‫מה?‬
‫זאת אימא שלו.‬
‫טוב, אל… זה בסדר.‬
‫זה בסדר. נשימה עמוקה. אני איתך.‬
‫ג׳ודי.‬
‫שלום, איילין.‬ ‫-שלום, ג׳ודי.‬
‫את נראית אותו הדבר. פוני.‬
‫כן.‬
‫נראה ששלומך טוב.‬ ‫-לא.‬
‫אהבתי את הצעיפים שלך.‬
‫בנג׳י, תמצא לי כיסא, טוב?‬
‫כן, אימא.‬
‫בנג׳י סיפר לי שעזרת בארגון.‬
‫היא עזרה,‬
‫בגלל שהיא האדם הכי נדיב שאני מכירה.‬
‫היי, אולי תעשי את הדבר‬
‫שדיברנו עליו, שאני לא יכולה לעשות?‬
‫סליחה.‬ ‫-כי רק את יכולה…‬
‫היי.‬
‫אני ג׳ן. אני…‬
‫חברה של בן.‬
‫רוצה נר?‬
‫אסור לי. ריחות חזקים עושים לי מיגרנות.‬
‫זה…‬
‫זה חשמלי.‬
‫כמה חדיש.‬
‫תודה.‬
‫כמה נחמד שכולם באו.‬
‫לא היה לי הכוח לתכנן את זה בעצמי.‬
‫את מבינה.‬
‫כן.‬
‫יש לך ילדים, ג׳ן?‬
‫כן, יש לי שני בנים.‬
‫כמו לי.‬
‫כן, כמו לך.‬
‫טוב…‬
‫הלוואי שלא תצטרכי לעבור מה שאני עוברת.‬
‫תודה.‬
‫זה הסיוט הכי נורא של כל אימא.‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫ג׳ודי?‬
‫איזו הפתעה!‬
‫האוורד! היי.‬
‫וואו. חליפה יפה.‬
‫תפרו לי במיוחד בעבודת יד במיקונוס.‬
‫כמה מיוחד.‬
‫לא חשבתי שנראה אותך כאן.‬
‫באתי לתמוך במשפחה של סטיב, כמובן.‬
‫זאת הסיבה שהלשנת על סטיב?‬
‫כדי לתמוך במשפחה?‬
‫הנה הוא.‬
‫מצאתי לך מקום נוח.‬
‫תודה, יקירי.‬
‫נעים להכיר, ג׳ן.‬
‫כן.‬
‫חבקי את הבנים שלך.‬
‫אשתדל.‬
‫(היא מחבבת אותך!)‬
‫היי.‬
‫-מחזיק מעמד?‬
‫כאילו… נחמד שכל כך הרבה אנשים באו.‬
‫רק חבל ש…‬
‫לא יודע. חבל שאין לי‬ ‫הרגשה טובה יותר לגבי כל העניין.‬
‫מה…‬
‫מה ההרגשה שלך?‬
‫הוא אחי התאום, ג׳וד.‬
‫אם הוא היה בחיים, הייתי יודע.‬
‫בי־דאבס!‬ ‫-אח שלו, בנג׳מין!‬
‫מה קורה?‬
‫טוב…‬
‫תודה שבאתם.‬
‫מאה אחוז.‬
‫חייבים אמונה. הוא נמצא איפשהו.‬ ‫נכון, ג׳ודי?‬
‫מאה אחוז.‬
‫כן, סטיב יחזור, טוב מאי־פעם.‬
‫נקפיץ שוטים אחר כך!‬ ‫-טוב.‬
‫בי־דאבס!‬
‫אלוהים… תמיד היה לו טעם נוראי בחברים.‬ ‫-נכון?‬
‫טעם טוב יותר בנשים.‬
‫אני לא בטוחה.‬ ‫-אני כן.‬
‫היי, אחותי.‬ ‫-היי, אחותי.‬
‫מצטערת, אחותי.‬ ‫-תודה.‬
‫היי, אחותי.‬
‫אני רק מסיים עם לקוחה.‬
‫לא ציפיתי לראות אותך פה.‬
‫היי.‬
‫בן לקוח שלי, אז…‬
‫לא ציפיתי לראות אותך פה.‬
‫אני בתפקיד.‬
‫לא תאמיני כמה פעמים האחראים לפשע‬ ‫מגיעים לאירועים כאלה.‬
‫באמת?‬
‫כמו עש ללהבה.‬
‫היי.‬
‫היידי, נכון?‬
‫כן.‬
‫סליחה, אנחנו מכירות?‬
‫כן. פעם אחת, במשרד של סטיב.‬
‫כן. את לקוחה שלו, נכון?‬
‫באיזה חודש את?‬
‫בחודש הרביעי.‬
‫וואו.‬
‫סטיב הוא האבא?‬
‫כן.‬
‫סליחה.‬
‫זה הדבר הכי קשה שעברתי בחיים.‬
‫מצטערת.‬
‫לא.‬
‫לא, אל תתנצלי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫את יודעת מה?‬
‫צריך לשמור על התקווה, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫תשתדלי לשמור על חיוביות, טוב?‬
‫תודה לך.‬
‫היי.‬
‫את בסדר?‬
‫זאת שסטיב היה איתה בקשר…‬ ‫-כן?‬
‫בהריון.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫אפשר בבקשה ללכת?‬
‫כן. סליחה, ג׳וד. אני נורא מצטערת.‬
‫כן, בואי ננסה ללכת מפה.‬
‫היי, אימא.‬
‫צ׳רלי!‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫חשבתי לבוא. לתמוך בבן.‬
‫זה…‬
‫דווקא חמוד מצדך,‬ ‫אבל אנחנו בדיוק עוזבות, אז…‬
‫היי.‬
‫תודה שבאתם לכבוד סטיב הערב.‬
‫ותודה מיוחדת…‬ ‫-בואי. עכשיו!‬
‫…לג׳ן הרדינג וג׳ודי הייל,‬ ‫על ארגון ערב הזיכרון המקסים הזה.‬
‫תודה לכן.‬
‫זה באמת שום דבר.‬
‫החל מהיום,‬ ‫אנחנו מפעילים מוקד למסירת מידע בעילום שם,‬
‫עם פרס כספי לא מבוטל.‬
‫הם החליטו להציע פרס.‬
‫פחדתי שיחליטו אחרת.‬
‫והוא לא מבוטל, אז…‬
‫חדשות טובות בשבילנו.‬ ‫-כן. נהדר.‬
‫אז כל מי שיש לו מידע מתבקש להתקשר,‬
‫ולעזור לנו…‬
‫לעזור לנו להחזיר…‬
‫לעזור לנו להחזיר את אחי הביתה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-טוב.‬
‫אני מביאה יין.‬ ‫-טוב.‬
‫תודה.‬
‫היי, זרה.‬
‫הכומר וויין, היי.‬ ‫-היי.‬
‫את בסדר?‬
‫אני מבין.‬
‫קשה לחיות בחוסר ודאות כזה.‬
‫אבל אלוהים הוא כל־יכול.‬
‫הוא רואה הכול.‬
‫הוא רואה את סטיב,‬
‫ובמוקדם או במאוחר,‬ ‫הוא יחשוף את האמת.‬
‫פשוט צריך לגלות אמונה.‬
‫סליחה…‬
‫תסלח לי.‬
‫היי.‬
‫היית צריכה הפסקה?‬
‫כן.‬
‫גם אני.‬
‫חשבתי שאתה לא שותה.‬
‫אני לא.‬
‫אבל הייתי חייב לשתות לחיי סטיב, נכון?‬
‫כן.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫למה את מצטערת?‬
‫את לא צריכה להצטער. את…‬
‫הדבר הטוב היחיד בכל זה.‬
‫אתה לא מכיר אותי מספיק טוב.‬
‫אני יודע שעשית מאמץ כדי לעזור לי.‬
‫זה יותר ממה שכל אחד אחר פה עשה.‬
‫אני יודע שאת אדם טוב.‬
‫אני יודע שאת אימא טובה.‬
‫זה מאוד… נחמד מצדך.‬
‫זאת האמת.‬
‫אם דבר אחד טוב יצא מכל זה…‬
‫זה המפגש איתך.‬
‫כנ״ל.‬
‫אני…‬
‫נהיה קצת קר.‬
‫כדאי שאזוז.‬
‫לא, בבקשה. אתה לא צריך לתת לי…‬
‫אני מתעקש.‬
‫תודה.‬
‫מה?‬
‫מזמן לא נפגשנו.‬ ‫-שיט…‬
‫טוב, לא תראי אותי יותר,‬ ‫כי אמרתי למישל ש…‬
‫לא אפגש איתה יותר,‬ ‫בגלל שאני מכבדת גבולות.‬
‫באמת? כי ממה שראיתי,‬
‫את תמיד נמצאת במקום הלא־נכון.‬
‫אולי זה פשוט נראה לך ככה.‬
‫כן, זה מה שאמרתי.‬ ‫-כן? אז מה?‬
‫מיס הייל, היו לי שני תיקים גדולים‬ ‫בחצי השנה האחרונה,‬
‫ומישהי אחת נמצאת במוקד של שניהם.‬
‫זאת אני?‬ ‫-כן.‬
‫אני מזהירה אותך. תשמרי על עצמך,‬
‫כי אני מסתכלת עלייך.‬
‫את יודעת מה? יופי!‬
‫בבקשה, תסתכלי עליי,‬
‫כי כל מה שתראי‬
‫זה אדם טוב שמנסה לעשות‬ ‫את המעשה הנכון כל הזמן.‬
‫ואולי אני צריכה להפסיק,‬ ‫אולי זאת הטעות שלי, ‬
‫אבל אני לא שולטת בזה ‬ ‫בגלל שזה בטבע המטומטם שלי!‬
‫תסלחי לי, אני צריכה לאסוף את שקיות הנייר‬ ‫כי אני לא רוצה שכלב ים ייחנק.‬
‫- TKG אומנות -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬