‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫ג'ודי הייל.‬
‫זו האומנית.‬
‫סליחה, אני חדשה, אז אני עדיין נעזרת בלוח.‬
‫כמה עולה יצירה של ג'ודי הייל?‬
‫טוב...‬
‫בין 9,000 ל-20,000, תלוי בגודל.‬
‫תשעת אלפים...‬
‫אלוהים.‬
‫מתברר שכל הציורים האלה נמכרו.‬ ‫היא כנראה מפורסמת.‬
‫כן, שמעתי עליה.‬
‫מה את יכולה לספר לי‬ ‫על המוסטנג 66' שחונה בחוץ בדרך כלל?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בעצם, אני אשאל את הבוס שלי.‬
‫אחלה, תודה.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫היי. סטיב ווד.‬ ‫-סטיב?‬
‫כן.‬
‫ואתה?‬ ‫-אני מת לדעת אם המוסטנג למכירה.‬
‫סליחה, איך אמרת שקוראים לך?‬ ‫-לא אמרתי.‬
‫אני נוסע ליד הגלריה כל הזמן.‬
‫היא אף פעם לא פתוחה.‬ ‫-ככה זה גלריות.‬
‫זה דבר אמיתי.‬
‫בסדר.‬
‫אז איפה המוסטנג?‬
‫מצטער, אני לא יכול לעזור לך, אחי.‬
‫אולי היא שייכת לאחד האומנים שלי.‬ ‫-כן?‬
‫כן. כנראה בטוח.‬
‫כנראה בטוח ג'ודי הייל?‬
‫לא. כלומר, אני לא יודע.‬
‫אני לא בטוח.‬
‫תתקשר אליי אם תהיה בטוח?‬
‫בסדר, אתקשר...‬
‫אדוני הבלש.‬
‫ג'ודי, האוכל מוכן.‬
‫הכנתי בעצמי.‬
‫תראו אותך! אתה כזה מתוק.‬
‫כן. הכנתי פנקייקים. הם טבעוניים.‬
‫כמעט.‬
‫תיהני.‬ ‫-תודה.‬
‫אל תאכלי אותם.‬
‫לא.‬ ‫-ברצינות?‬
‫העיקר הכוונה.‬ ‫-העיקר הכוונה.‬
‫איך היה בשיעור הריקוד?‬
‫מדהים.‬
‫כואב לי בטירוף כרגע,‬ ‫אבל תודה ששכנעת אותי לעשות את זה.‬
‫מה שלומך?‬
‫קצת יותר טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא נכון.‬
‫לא נכון. אני מצטערת.‬ ‫-אוי, מתוקה.‬
‫זה פשוט קשה.‬
‫אני מנסה לעכל את הרעיון‬ ‫שלעולם לא יהיו לי ילדים.‬
‫את תמיד יכולה לאמץ.‬
‫כן. אני בת 41 וחסרת בית.‬ ‫שלחו אליי את כל הילדים שלכם.‬
‫לא הייתי פותחת בזה.‬
‫תמיד רציתי משפחה.‬
‫יש לך אותנו.‬
‫את חלק מהמשפחה הזאת.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫אלוהים, זה היה אמור לעודד אותך.‬
‫זה באמת מעודד.‬ ‫-כן, רואים.‬
‫אימא, אני צריך לפטופ חדש. שלי כבר ישן.‬
‫לא עכשיו, צ'רלי. ג'ודי במשבר.‬
‫הצרכים שלי פחות חשובים?‬
‫אתה יודע כמה עולה לפטופ חדש?‬
‫אין לי אפילו כסף למשכנתה החודש,‬ ‫אז הלפטופ שלך לא בראש סדר העדיפויות.‬
‫אלוהים.‬ ‫-רגע, מה?‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫פשוט... חסר קצת כסף כרגע.‬
‫חסר הרבה.‬
‫תני לי לעזור.‬
‫לא.‬
‫אפשר לשלם משכנתה בכרטיס אשראי?‬ ‫עוד יש לי את הכרטיס המשותף שלי ושל סטיב.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫ויש לו מלא כסף. אף פעם לא השתמשתי בו,‬ ‫אבל הוא לא ישים לב.‬
‫לא, אני לא צריכה שסטיב ווד‬ ‫ישלם את המשכנתה שלי.‬
‫סטיב ווד יקנה לי לפטופ חדש?‬
‫אם אתה רוצה לפטופ, לך לעבוד!‬
‫הנרי עבד כדי לשלם על המקהלה המזדיינת שלו?‬
‫כן. אם תצטרף למקהלה המזדיינת,‬ ‫אני אשלם על זה.‬
‫אני מעדיף שאוטו ידרוס אותי.‬
‫אל תדבר ככה!‬ ‫-מאוחר מדי.‬
‫שלא תעז לזלזל ככה בזכרו של אבא שלך!‬
‫אני מזלזל בזכרו? תראו מי מדברת!‬
‫לך לחדר!‬
‫אני אתקשר לסבתא, כי היא לפחות שמה עליי.‬
‫יודע מה? אתה לא יכול לרוץ ללורנה‬ ‫בכל פעם שאתה צריך משהו, צ'רלי.‬
‫לורנה, אין אשת מכירות טובה ממני.‬ ‫את יודעת את זה.‬
‫אני אהיה נכס אדיר לצוות הזה.‬
‫אז... את זקוקה לי.‬
‫קשה לי להודות בזה, אבל כן.‬
‫ההכנסות שלי הצטמצמו מאוד.‬
‫כי השותף העסקי שלך זרק אותך.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-כי נידו אותך מקהילת הנדל"ן.‬
‫אלוהים, לורנה.‬
‫לא מעייף אותך לשנוא אותי כל כך?‬
‫אני לא שונאת אותך.‬ ‫-תודה.‬
‫את פשוט מאכזבת אותי בעקביות.‬ ‫-הנה זה.‬
‫את מוזמנת להעמיד ששכחת, ג'ניפר,‬ ‫אבל אני זוכרת.‬
‫היית בת טיפוחיי,‬
‫ואז נטשת אותי.‬
‫התפתית לפירות שכריסטופר הציע לך.‬
‫לא נראה לי שזו המטפורה המתאימה ל...‬
‫יש לך מושג מה מרגישים כשנוטשים אותך?‬
‫כן.‬
‫העבודה הזאת לא בשבילי, לורנה.‬
‫היא בשביל הבנים.‬
‫הם משתוקקים ליציבות ולמכשירי אלקטרוניקה.‬
‫בבקשה, תעזרי לי לתת להם את זה.‬
‫מהלך יפה.‬
‫את יודעת שהם כל מה שנותר לי.‬
‫ואכזבתי אותם.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫בליל מותו של טד,‬
‫הוא התקשר אליי.‬
‫כן, את...‬
‫הזכרת את זה.‬
‫אני לא מפסיקה לחשוב על זה.‬
‫לא עניתי.‬
‫הוא לא השאיר הודעה, אבל...‬
‫אני יודעת שהוא היה זקוק לי.‬
‫אימא יודעת.‬
‫ולא עזרתי לו.‬
‫איפה היית?‬
‫יכול להיות ש...‬
‫לקחתי כדור שינה חזק.‬
‫בסדר. תקשיבי, לורנה, אל תרגישי רע.‬
‫את לא אשמה במותו של טד.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫משק כנפיים של פרפר ביפן‬ ‫לא מחולל סופת הוריקן בפלורידה?‬
‫באמת שאין לי מושג על מה את מדברת.‬
‫איבדתי את חוט המחשבה, אבל אני הפרפר.‬
‫אוקיי.‬
‫בסדר.‬
‫מה זה? את משווקת נכס חדש?‬
‫כן.‬
‫ספייר טרס.‬
‫יש לי זכויות בלעדיות למכירה מוקדמת.‬
‫שש יחידות עם נוף לאוקיינוס.‬ ‫מושלם לרווק עשיר.‬
‫באמת?‬
‫את מכירה מישהו כזה?‬
‫כן.‬
‫נראה לי שכן.‬
‫אני עובדת כאן כבר שלוש שנים‬ ‫ועדיין מקבלת שכר מינימום.‬
‫את יודעת, כששכרנו אותך אמרת,‬
‫"שלמי לי כמה שתרצי.‬ ‫אני רק רוצה לעזור, אנג'לה".‬
‫פשוט תני לה העלאה.‬
‫אייב, אני מסתדרת. תודה.‬
‫פשוט עברתי לגור עם המשפחה שלי,‬ ‫ואני רוצה לתרום למשק הבית.‬
‫תני לה מה שהיא רוצה, אחרת אתחיל להתפרע.‬
‫אייב.‬ ‫-מה?‬
‫אדבר עם ההנהלה.‬
‫תודה, אנג'לה. תודה.‬
‫היי.‬ ‫-ג'ודי, אני צריך לדבר איתך.‬
‫אין על מה לדבר, כי אני לא בהיריון,‬ ‫אז אל תדאג.‬
‫זה לא העניין.‬
‫בלש ביקר בגלריה היום.‬
‫הוא שאל אותי על המוסטנג.‬
‫אני בלחץ.‬ ‫-איזה מין בלש?‬
‫לא יודע. שחור.‬
‫זה ניק, הבחור שיצאתי איתו. הכול בסדר.‬ ‫-איך הכול בסדר?‬
‫ולמה יצאת עם בלש שחור?‬ ‫-אל תהיה גזען.‬
‫גזעני לומר "שחור"?‬ ‫-כן, כשאומרים את זה ככה.‬
‫שתדע לך שהוא מתוק מאוד.‬ ‫הוא עוזר לג'ן למצוא את הנהג הדורס.‬
‫את הנהגת!‬ ‫-אני יודעת!‬
‫אבל ניסיתי לטשטש את העקבות שלנו, טוב?‬
‫וזה הדבר היחיד ששימח את ג'ן.‬
‫אלוהים, ג'ודי. אולי תתוודי ודי?‬
‫ברור שאת רוצה שיתפסו אותך.‬ ‫-לא.‬
‫אסור לה לגלות. לא אאבד אותה ואת הילדים.‬
‫אני אתקן את זה.‬
‫תתקני את זה?‬ ‫-כן.‬
‫כי את כזאת גאונה?‬ ‫-כן.‬
‫אתקשר לניק.‬
‫ומה תגידי? הוא שאל אם המוסטנג שייכת לך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן. הוא עלה עלינו, כי הובלת אותו אלינו!‬
‫אמרתי לך להקשיב, אבל סירבת.‬ ‫את כזאת יפת נפש!‬
‫לעזאזל! את לא יודעת לתמרן אנשים.‬
‫באמת סליחה שאני לא פושעת טובה כמוך!‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫תקשיבי לי. אני רוצה להבהיר לך משהו, טוב?‬
‫יאשימו רק אותך בזה. את נהגת.‬
‫את הפושעת.‬
‫אני העד היחיד.‬
‫אבל אמרת שאנחנו יחד בזה.‬ ‫-עכשיו כל אחד דואג לעצמו.‬
‫תראי, החברה שלך מתקשרת אליי.‬
‫למה ג'ן מתקשרת אליך?‬ ‫-היי, ג'ן. מה קורה?‬
‫- אייב ריפקין -‬
‫הרגת את בעלה של הגברת הנחמדה, נכון?‬
‫זה בסדר.‬
‫אבל אל תיתני לשמוק הזה להתעמר בך.‬
‫אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫מה את רוצה לעשות?‬
‫אני רוצה לספר את האמת.‬
‫טוב...‬
‫אומרים שהאמת תוציא אותך לחופשי.‬
‫אני אומר לך, ג'ודי הייל וסטיב ווד‬ ‫אחראים לתאונת הפגע וברח שבה נהרג הרדינג.‬
‫בסדר, אבל יש לך ראיות לא נסיבתיות?‬
‫הגלריה שלו, ‬‫"טי-קיי-ג'י ‬‫אומנות‬‫"‬‫,‬ ‫היא הבעלים הרשומים של מוסטנג 66'.‬
‫ולמי שייכות היצירות שהוא מוכר? ג'ודי הייל.‬
‫מר פרגר, זה מעניין מאוד, אבל אני לא יכולה‬ ‫לעצור אנשים על סמך צירוף מקרים.‬
‫הם היו מאורסים. הם עשו יד אחת.‬
‫"לעשות יד אחת" זו לא עבירה.‬
‫הם נפרדו כמה שבועות אחרי הפשע.‬
‫את יודעת מה יכול להרוס זוגיות?‬ ‫להרוג מישהו.‬
‫בסדר.‬ ‫-ואז היא עברה לגור עם ג'ן הרדינג, האלמנה?‬
‫הם אשמים. אני בטוח בזה.‬
‫מר פרגר, היית במערכת יחסים רומנטית‬ ‫עם גברת הייל, נכון?‬
‫כן, אבל...‬ ‫-ואני מניחה שזה לא הסתדר.‬
‫לא.‬ ‫-והיית בלש במשטרת סנטה אנה, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-אבל אתה לא עובד כבר שלושה חודשים. למה?‬
‫כי לקחתי...‬
‫שום דבר מזה לא רלבנטי, דרך אגב.‬
‫לקחתי חופשה.‬ ‫-מרצון?‬
‫למי אכפת?‬ ‫-מה סיבת החופשה?‬
‫בעיות נפשיות.‬
‫תודה.‬
‫אני מעריכה את הטיפ,‬
‫אבל אני עסוקה.‬
‫תודה שהסכמת להיפגש איתי.‬
‫כן. בית יפה.‬ ‫-כן.‬
‫ג'ן, אני חייב להודות שכשהתקשרת...‬
‫נלחצתי קצת.‬
‫נלחצת? אני מלחיצה אותך?‬
‫לא, פשוט בגלל כל הקטע שלי ושל ג'ודי.‬ ‫אני לא יודע מה היא אמרה לך, אבל...‬
‫הייתי מופתע.‬
‫אחוות נשים, אני יודע שזה קטע.‬ ‫-לא ממש.‬
‫אני לא רוצה לדבר על ג'ודי.‬ ‫אני רוצה לדבר עליך.‬
‫בסדר.‬ ‫-ועל מה שאני רוצה לעשות למענך.‬
‫למען שנינו, האמת.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫וואו, ג'ן, זה...‬
‫אני חייב להודות, זה...‬
‫חשבתי על זה.‬
‫על מה חשבת?‬
‫את יודעת, חשבתי על...‬
‫לא. על מה?‬
‫את יודעת.‬
‫רגע, על מה דיברת?‬ ‫-על מה אתה מדבר? אני...‬
‫אני מנסה למכור לך בית.‬
‫ספייר טרס.‬
‫מה? חשבת שאני מתחילה איתך?‬ ‫-לא.‬
‫כי אין סיכוי שבעולם.‬ ‫-לא.‬
‫בחיים לא.‬ ‫-כן, ברור.‬
‫זה לא נראה ברור כל כך.‬
‫לא, זה ברור.‬ ‫-כי אני לא רוצה אותך.‬
‫סטיב, אני רוצה את העמלה שלך.‬
‫את ישרה, אני מת על זה. ספרי לי על המקום.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז כל היחידות ניתנות להתאמה אישית ו...‬ ‫טוב, אתה רואה את הנוף, אז...‬
‫די אחלה.‬ ‫-לגמרי.‬
‫היחידות נמכרות במהירות,‬ ‫אז אני ממליצה שתגיש הצעה היום.‬
‫תירגעי, נמרה.‬
‫את ממש צריכה את העמלה, מה?‬ ‫-אני מזהה הזדמנות טובה כשאני רואה אותה.‬
‫אבל כן, אני צריכה אותה.‬
‫מה הגודל?‬ ‫-מאתיים ועשרים מ"ר.‬
‫כלומר...‬ ‫-היי, יודע מה?‬
‫אם תקנה גם את הדירה השכנה ותוריד את הקיר,‬ ‫יהיה לך ארמון בשמיים בגודל 440 מ"ר.‬
‫מקום למשפחה.‬
‫כן.‬
‫אקח את שתיהן. במזומן.‬
‫במזומן?‬
‫אז 8.6 מיליון דולר במזומן?‬
‫כן.‬
‫העמלה גדולה מספיק?‬
‫כן.‬
‫יופי.‬
‫ברוך הבא לחיים החדשים שלך.‬
‫כנ"ל.‬
‫שאני אמות.‬
‫שיט. זה פאקינג מטורף.‬
‫וואו, כולם באים לדבר איתי היום.‬
‫למה זכיתי בעונג?‬
‫שלום, בלשית. את נראית טוב. שינית תסרוקת.‬
‫לא.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני צריכה לומר לך משהו.‬
‫משהו ש... יש לך מים?‬
‫לא.‬ ‫-בסדר. אני קצת לחוצה.‬
‫אני צריכה לספר לך משהו שרציתי לומר מזמן,‬ ‫אבל לא ידעתי איך.‬
‫אני מקשיבה.‬ ‫-כן.‬
‫יש לך אולי משקה קל? הפה שלי יבש נורא.‬ ‫-גברת הייל.‬
‫האם ‬‫אי פעם הסתרת סוד?‬
‫זה משתק.‬
‫ואני חושבת שזה משפיע על הבריאות שלי,‬ ‫וזו כנראה הסיבה שהרחם שלי מזדקן בטרם עת.‬
‫יש לך אולי סוכריית מציצה במגירה?‬
‫לא.‬ ‫-בסדר.‬
‫ג'ודי.‬ ‫-כן?‬
‫סטיב ווד מלבין כספים.‬
‫מה?‬
‫תחזרי על זה.‬ ‫-הוא מלבין כספים.‬
‫בגדול.‬
‫הוא מלבין כספים?‬ ‫-כן.‬
‫ומעלים מס.‬
‫יש לו חברת קש,‬‫ "טי-קיי-ג'י‬‫ אומנות‬‫"‬‫.‬
‫זו גלריה, והאמת שחלק מהיצירות ממש טובות,‬
‫אבל הוא משתמש בה כדי להלבין כספים‬ ‫ללקוחות הבינ"ל שלו. יוונים.‬
‫זו האשמה די גדולה.‬ ‫אני מניחה שיש לך ראיות תומכות.‬
‫כאן הוא שומר את המסמכים המפלילים.‬
‫ככה אומרים, נכון? מפלילים?‬
‫אשתף איתך פעולה באופן מלא.‬
‫שלום לכולם.‬
‫אימא הביאה מתנות.‬
‫אימא צריכה להפסיק לקרוא לעצמה אימא,‬ ‫אבל אימא אוהבת את זה.‬
‫שלום.‬
‫לורנה. קיבלת את ההודעה שלי.‬
‫הוא קנה שתיים.‬
‫במזומן.‬
‫אני מכינה את החוזה,‬ ‫והוא יעביר את המקדמה מחר.‬
‫אז... על לא דבר.‬
‫זה לא מה ש...‬
‫צ'רלי התקשר אליי.‬ ‫-אם זה בקשר ללפטופ, אימא טיפלה בזה.‬
‫ג'ניפר, אני רוצה שתדעי שזה לא בא ממני.‬
‫מה לא בא ממך?‬
‫אני עוזב את הבית.‬
‫אני אגור עם סבתא.‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫הוא רוצה לגור איתי.‬ ‫-שמעתי.‬
‫צ'ר, אני יודעת שרבנו קצת הבוקר,‬ ‫אבל בחייך, לפטופ...‬
‫זה לא רק בגלל הלפטופ.‬
‫צ'רלי, אני יודעת שלא היה לנו קל‬ ‫מאז שאבא מת,‬
‫אבל אני מבטיחה לך, המצב עומד להשתפר.‬
‫אני לא יכול לגור איתך יותר.‬
‫למה?‬
‫מה עשיתי?‬
‫את יודעת מה עשית...‬
‫בלילה שאבא מת.‬
‫יופי, לך! אני לא רוצה לראות‬ ‫את הפרצוף המזדיין שלך שוב!‬
‫רבנו.‬
‫צ'רלי, זוגות נשואים רבים.‬
‫הוא לא רצה לגור איתך יותר.‬
‫וגם אני לא רוצה.‬
‫סליחה.‬
‫אמרת "במזומן"?‬
‫- אין תמונות או סרטונים -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אלוהים, הפחדת אותי בטירוף.‬
‫למה את יושבת בחושך?‬
‫להביא לנו יין?‬
‫או משהו חזק יותר?‬
‫איפה הילדים?‬
‫הם ישנים?‬
‫הם אצל לורנה.‬
‫הכול בסדר?‬
‫מה קורה?‬
‫זה קרה באשמתי.‬
‫מה קרה באשמתך?‬
‫הוא איננו.‬
‫רגע, את מתכוונת לצ'רלי או להנרי?‬
‫טד.‬
‫טד?‬
‫על מה את מדברת?‬
‫בליל מותו...‬
‫רבנו.‬
‫בסדר, הרבה אנשים רבים.‬ ‫זה לא אומר שזו אשמתך.‬
‫לא. אני...‬
‫כעסתי מאוד.‬
‫על מה רבתם?‬
‫קשה מדי לדבר על זה.‬
‫את יכולה לספר לי.‬
‫בחייך, את יכולה לספר לי הכול.‬
‫הוא לא...‬
‫הוא לא נגע בי יותר משנה.‬
‫טוב, הוא ניהל רומן. זו אשמתו.‬ ‫-לא.‬
‫לא. הוא הפסיק אחרי...‬
‫אחרי...‬
‫כריתת השדיים.‬
‫חשבתי שזה לא יפריע לו.‬
‫שהוא...‬
‫שהוא יתגבר על...‬
‫על כל זה. אבל הוא לא הצליח.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-הוא כבר לא רצה אותי.‬
‫אבל הייתי זקוקה לו.‬
‫הוא גרם לי להרגיש מגעילה כל כך.‬
‫ואני...‬
‫הייתי מרירה כל כך.‬
‫ו...‬
‫באותו לילה הרוחות התלהטו ו...‬
‫והרבצתי לו.‬
‫הדבר האחרון שעשיתי‬ ‫לפני שהוא יצא מהבית היה...‬
‫להכות אותו.‬
‫בסדר.‬
‫החטפתי לו אגרוף בפרצוף.‬
‫אני בטוחה שהוא אמר משהו שגרם לך...‬ ‫-ג'ודי, תפסיקי.‬
‫תפסיקי לנסות לנחם אותי כל הזמן.‬
‫אני רק אומרת שבטוח הייתה סיבה טובה...‬
‫לא, הוא מת באשמתי.‬
‫הוא בכלל לא היה כאן.‬
‫הוא יצא לרוץ, ג'ן.‬ ‫-אלוהים, הוא לא יצא לרוץ.‬
‫השעה הייתה אחת בבוקר.‬
‫הוא היה בכביש ההוא‬
‫כי הוא לא רצה להישאר איתי בבית‬ ‫אפילו עוד שנייה.‬
‫אני הרגתי אותו.‬
‫אלוהים, אני מנסה למצוא...‬
‫מישהו להאשים, ו...‬
‫אני הברחתי אותו.‬
‫הרבצתי לו.‬
‫פאקינג ‬‫פגע‬‫תי ‬‫ב‬‫ו.‬
‫לא. אני פגעתי בו.‬ ‫-מה?‬
‫אני פגעתי בו.‬ ‫-בסדר.‬
‫על מה את...‬
‫פגעתי בו.‬
‫לא, אני פגעתי בו.‬
‫-אני פגעתי בו.‬
‫פגעתי בו.‬ ‫-ג'ודי... אלוהים.‬
‫הוא יצא מהבית, ואני...‬ ‫-הייתה לי מוסטנג 66'.‬
‫היה חשוך כל כך,‬
‫ונהגתי, ואני...‬
‫לא ראיתי את הפנייה בכביש,‬ ‫ופניתי מהר מדי, ואני...‬
‫הוא פשוט היה שם.‬
‫לא הייתי בטוחה מה קרה.‬
‫ואז רציתי לחזור...‬
‫אבל לא יכולתי.‬
‫וחשבתי שאם רק אוכל לפצות אותך איכשהו,‬
‫אם אוכל...‬
‫לעזור לך איכשהו או להיות חברה שלך...‬
‫ג'ן, בבקשה, תסלחי לי.‬
‫בבקשה.‬
‫לא ידעתי שאוהב אותך כל כך,‬
‫או את הבנים, או שתהפכו למשפחה שלי.‬
‫בבקשה...‬
‫תגידי משהו.‬
‫בבקשה, תגידי לי מה לעשות כדי לכפר על זה,‬
‫כדי לתקן את זה. אעשה את זה, אעשה הכול.‬
‫בבקשה, תגידי לי מה לעשות.‬
‫תמותי.‬
‫לא.‬
‫אייב, אתה ער?‬
‫צר לי, ג'ודי.‬
‫הוא מת בשלווה.‬
‫לא.‬
‫לא הספקתי להיפרד.‬