‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎TED ‎PUPICI ȘI ÎMBRĂȚIȘĂRI
‎Ce lucru ciudat fac oamenii!
‎- Ce? Chestia cu altarul? ‎- Au pus toate rahaturile astea aici.
‎Nu e de parcă ‎locul a însemnat ceva pentru Ted.
‎E ultimul loc în care a fost în viață.
‎Da, și e primul loc în care a fost mort.
‎De ce mereu crucea? ‎Lumea pune mereu cruce.
‎Mi se pare așa arogant. Nu era religios.
‎Păi...
‎- Ce? ‎- Poate ar trebui s-o lași acolo.
‎Doar în caz.
‎În caz că ce?
‎În caz că un Dumnezeu inexistent ‎mă va pedepsi?
‎Stau lângă altarul soțului decedat ‎de pe marginea drumului.
‎Crede-mă, am fost pedepsită.
‎Adio cu asta.
‎Iartă-mă.
‎Uite, ți-a venit iubitul.
‎Nu mi-e iubit, ‎doar petrecem timp împreună.
‎Avem limite sănătoase, ‎ceva ce, evident, chiar există.
‎- Nu pot. Nu există. ‎- Arată a șervețel?
‎Nu.
‎- Bună! ‎- Salut.
‎- Mulțumesc că faci asta. ‎- Desigur. Bună.
‎- Ești amabil că ai venit. ‎- Mă bucur să ajut.
‎Aici a fost găsit cadavrul lui Ted.
‎Pare că altarul are o utilitate. Oricând ‎pot găsi unde mi-a fost lovit soțul.
‎Cine l-a găsit?
‎Shandy Adams. Mergea pe jos la școală.
‎- Un copil l-a găsit? ‎- Da. E colegă de clasă cu Henry.
‎- Deci, are zece ani? ‎- Nouă.
‎Nu sunt camere pentru trafic. Nici case. ‎S-a-ntâmplat pe la ora 01:00?
‎Da. Da, era ora 01:00.
‎Presupun că nu sunt martori.
‎Nu. Dar trebuie să fie ceva dovezi ‎care le-au scăpat poliției.
‎Adică un muc de țigară ‎sau o bucată din mașină.
‎Sunt sigur că au căutat meticulos.
‎Orice dovezi utile au dispărut demult.
‎Nu știu exact ce a făcut poliția, ‎pentru că nu vorbesc cu mine.
‎Trebuie s-o facă.
‎- M-am purtat ca o cățea agresivă. ‎- Cu pretenții.
‎Păi, poți spune și așa.
‎- Mă urăsc. ‎- Și aia e adevărat.
‎Bine.
‎Aia va fi prima oprire. Secția din Laguna. ‎Mai degrabă vorbesc cu un polițist.
‎Sunt sigură că au vorbit deja cu Shandy, ‎fata care l-a găsit, nu?
‎N-a avut nimic. ‎S-a dus a doua zi la școală.
‎Cum se simt copiii tăi?
‎Lumea mă tot întreabă asta, ‎și chiar apreciez.
‎Dar ei s-au adaptat surprinzător de bine.
‎Da. Copiii sunt rezistenți.
‎Fiul tău face trafic cu droguri.
‎Dumnezeule!
‎Îmi cer scuze. Habar nu aveam. ‎Charles, ce naiba gândeai?
‎- Aveam o mică afacere. ‎- Poftim?
‎Afacerea ta are ‎asigurare de răspundere?
‎Tucker Tanner și-a condus Honda ‎prin sera mamei lui,
‎sub influența drogurilor de la tine.
‎Tucker e bine?
‎Părinții lui au fost înțelegători, ‎dată fiind pierderea voastră recentă.
‎- Dar sunteți responsabilă financiar. ‎- Dumnezeule!
‎A dracului de faină seră!
‎Deci...
‎aveați proprietatea aia ‎în Laguna Niguel, nu?
‎Cea... Cum merg treburile acolo?
‎Cum e Glenn?
‎Habar n-am. S-a mutat în Temecula.
‎Îmi pare rău.
‎- Nu... ‎- Sunt mult mai fericită acum.
‎Păreți schimbată.
‎- Pot să plec? ‎- Tu nu mai pleci niciodată nicăieri.
‎Faci trafic cu droguri? Ce? ‎Te crezi în nenorocita de mafie? Pardon.
‎Ce fel de droguri vindeai?
‎Excitante, sedative, ‎analgezice, lorazepam.
‎Lorazepam?
‎Da. E bun.
‎Bine.
‎Bine. Păi...
‎evident, trebuie să fie pedepsit.
‎Dar de asta se ocupa Ted, așa că eu nu... ‎Ce facem?
‎În mod normal, ‎aș raporta asta organelor de lege.
‎Dat fiind prin ce a trecut, n-o fac.
‎De data asta.
‎Mulțumesc.
‎Va trebui să-l suspend două săptămâni.
‎Poate merge la psiholog în perioada asta.
‎Știu că părintele Wayne are ‎un grup pentru tineri cu probleme.
‎Trebuie să fie pedepsit, nu torturat.
‎Ar fi util să aflăm ‎de unde a obținut pastilele.
‎Spune-i de unde ai pastilele.
‎Nu.
‎Nu pot.
‎CLONAZEPAM
‎OXICODONĂ
‎STRADA BEACH ‎ALEEA OCEAN
‎Mulțumesc că m-ai luat cu tine.
‎Mi se pare fascinant ‎să vezi cum lucrează poliția.
‎Nicio problemă.
‎E plăcut să ai companie.
‎Cum e afectat un copil de nouă ani ‎de găsirea unui cadavru însângerat?
‎Aș zice că e „marcat pe viață”.
‎Dar poate devine un moment definitoriu...
‎care îl face un adult plin de compasiune.
‎Nu cred.
‎Cu ce vă ajut, detective Perez? ‎Rețineți, am sub cinci minute.
‎Bună, sunt fostul detectiv Prager. ‎Ea e prietena mea, dra Judy Hale.
‎O știu pe dra Hale.
‎Da?
‎E o poveste lungă. N-are timp. ‎Mă bucur să vă văd.
‎Îți stă bine părul.
‎Am venit în numele lui Jen Harding.
‎Cred că știți că-și cam pierde răbdarea.
‎Pardon, ați spus „fostul detectiv”?
‎Sunt în permisie. Poliția din Santa Ana.
‎Poate îl cunoașteți pe Pete Austin.
‎S-a transferat aici în 2012,
‎are mustață, un simț al umorului mai sec.
‎Nu.
‎Bine. M-am oferit să o ajut ‎pe dna Harding
‎și să fiu intermediarul cu dvs., ‎ca să-i transmit informații noi.
‎Dosarul e deschis de luni de zile.
‎Nu de ajutor avem nevoie.
‎- Vă trebuie o pistă. ‎- Da. Și nu am una.
‎Nici măcar una?
‎Știu că dna Harding ar vrea ‎informații suplimentare,
‎dar fără martori, camere video ‎sau vehicul, n-am nimic.
‎Doar o văduvă mânioasă ‎care face pe justițiara beată.
‎Deci, fost detectiv, ‎sincer, dacă vrei să intermediezi,
‎îi poți spune dnei Harding statisticile ‎pentru accidente cu fugă, fără dovezi.
‎Ce spun acele statistici? ‎Părerea internetului e foarte împărțită.
‎Cam opt la sută se rezolvă.
‎Opt la sută?
‎E foarte puțin.
‎Așa.
‎Poftim. Spune-mi ‎dacă trebuie să mă cac într-un bol.
‎Știi ce? Lasă înfumurarea, traficantule!
‎- Ce ar spune tatăl tău? ‎- Poate nimic, pentru că e mort.
‎Știi ce? Aia nu-ți dă dreptul ‎să ignori toate regulile și să fii măgar!
‎Bine. Tu vorbești!
‎Bine. Știi ce? Nu glumesc acum!
‎Fără laptop, fără telefon, fără televizor.
‎E doar începutul. ‎Nu mă pot gândi la ceva mai creativ.
‎- Fie. ‎- Nu fii indiferent! Stai.
‎Piesele de domino au căzut.
‎Tu le-ai împins.
‎Și mi-ai împins răbdarea, ‎o idee foarte proastă.
‎Nu mi-e frică de tine.
‎Ar trebui să-ți fie.
‎Aia e bere? Mi-ar cădea bine una, ‎dacă mai este.
‎De fapt, e urina lui Charlie.
‎Nu mai am, dar îți poate face.
‎Se droghează?
‎Nu știu. Dar știu sigur că vinde pastile.
‎- Nu se poate! ‎- Ba da.
‎Se pare că Ted era părintele bun, ‎iar eu cel rău.
‎- Nu e adevărat. Ești o mamă bună. ‎- Iar tu minți bine.
‎E de rău. ‎Eu... n-am fost destul de atentă.
‎De unde să știi ce face? ‎Nu sunt pastilele tale, nu?
‎Nu.
‎- Ia te uită la tine! ‎- E prea formal?
‎Poate, pentru un recital al clasei.
‎- E în regulă. Am o alternativă bună. ‎- Bine.
‎Care e verdictul?
‎E perfect curat.
‎Drăcia naibii! ‎Ar fi putut să omoare un copil!
‎Închipuie-ți că omora pe cineva!
‎- Cred că ar fi crimă. ‎- Da, dar...
‎Sigur i-ar distruge viața.
‎Și să care toată povara aia?
‎Ar fi una grea.
‎Să nu mai vorbim de familia victimei. ‎Și nici nu-i pasă.
‎- Ce vei face? ‎- Am să-l fac să-i pese.
‎Cum?
‎O mamă bună l-ar duce la terapie, ‎să-l lase să discute despre asta.
‎Dar durează prea mult. Așa că...
‎- Îl voi speria de moarte. ‎- Mamă?
‎Arăt chipeș?
‎- Atât de chipeș! ‎- Cel mai chipeș!
‎Măcar îl am pe el.
‎- E perfect. ‎- Chiar e.
‎E de departe cel mai bun, ‎și asta abia-l descrie.
‎Știu. Mulțumesc. ‎A moștenit genele muzicale de la tată.
‎- Ar trebui să fie-n corul de la biserică. ‎- Sigur! Când mor.
‎Care e Shandy Adams?
‎E în primul rând, în stânga, acolo.
‎Îmi pare așa de rău pentru ea.
‎Știu. Maică-sa a botezat-o Shandy.
‎Și a îmbrăcat-o în rochia aia.
‎Trist.
‎- E atât de investit! ‎- Ce drăguț!
‎Ce naiba?
‎Cântați aiurea, idioți proști ce sunteți!
‎Au stricat tot spectacolul.
‎Renunț la porcăria de cor!
‎Mama naibii!
‎Din păcate, nu e un incident izolat.
‎RESPONSABILIZARE ‎ÎNCURAJARE
‎Henry e adesea iute la mânia, ‎iar lucrurile nu sunt tocmai bune.
‎Da. Doar că, nu știu ‎de ce nimeni nu mi-a spus despre asta.
‎Ți-aș fi zis. Dar numărul de contact ‎pentru acasă e al lui Ted.
‎Nu l-ai mai actualizat.
‎Era un tată care se implica atât de mult!
‎Da. Fac tot ce pot.
‎Tuturor ne e așa dor de el!
‎Mulțumesc.
‎Vai de mine!
‎Ce ai pățit la mână?
‎M-a lovit un autobuz.
‎Dumnezeule! Aia e singura rană?
‎Da.
‎Mi s-a rupt splina ‎și mi s-a făcut praf coccisul...
‎și mi-a fost perforat timpanul.
‎Bună, Shandy.
‎Bună!
‎Ai fost minunată pe scenă.
‎- Emanai personalitate prin toți porii. ‎- Știu.
‎Voiam să spun că-mi pare rău ‎pentru experiența
‎cu găsirea tatălui lui Henry.
‎Cred că a fost înfricoșător.
‎Ești bine?
‎Erai singură în dimineața aia? ‎Sau ai văzut ceva ciudat?
‎Da, un cadavru. A fost scârbos.
‎Da?
‎Da, pentru că piciorul îi era răsucit ‎peste corp
‎și fața-i era pe jumătate căzută, ‎parcă cineva i-a mușcat-o, a mestecat-o,
‎și i-a scuipat-o înapoi pe cap.
‎Apoi a lovit-o cu o mașină.
‎- Pare foarte traumatizant. ‎- A fost super!
‎Am mers acasă și l-am desenat.
‎- Dar mama m-a făcut să-l arunc. ‎- Da, ești morbidă.
‎Îmi pare atât de rău! ‎I-am spus să nu mai spună povestea aia.
‎Se pricepe să dea detalii.
‎- E impresionant. ‎- E supărător.
‎Care psihopat e al tău?
‎Henry. Sunt o prietenă a mamei lui. ‎Deci, într-un fel...
‎- Sunt Judy. ‎- Ally.
‎Tot voiam să discut cu Jen. ‎L-au prins pe individ?
‎Nu.
‎N-au dovezi, așa că...
‎Îmi pare rău să aud.
‎Da, e păcat.
‎Bine. Deci...
‎s-o lăsăm în pace pe doamna asta drăguță.
‎Ne scuzați.
‎Chiar a trebuit să discuți cu ea atât?
‎Nu-nțeleg de ce ai oprit spectacolul ‎și ai strigat la copii.
‎Mamă, nu trebuie decât să cânte un legato.
‎Dar toți vor să se dea mari ‎și să cânte melodia.
‎Dar nu toți sunt soprane înnăscute.
‎- Scuze. Ce e un legato? ‎- Literalmente, o notă susținută continuu.
‎Trebuie să învețe o notă și să o cânte.
‎O notă stupidă.
‎Serios acum!
‎- Tu-ți cântai partea corect? ‎- Mami, te rog.
‎E în regulă.
‎Vreau doar să sune bine, ‎nu să fiu învinuit pentru greșelile lor.
‎Dar, scumpule, tu ești singurul ‎despre care azi lumea a gândit c-a greșit.
‎- Îmi pare rău. ‎- E în regulă.
‎Înțeleg.
‎N-am fost cel mai bun exemplu.
‎Dar știi ce?
‎Mami pune situația sub control, da?
‎Rămâi în camera ta. Bine?
‎Poliția! Deschideți!
‎Charlie Harding!
‎- Salut. ‎- Bine. Să-i dăm drumul.
‎Unde e Charlie?
‎Ce se petrece? Mamă?
‎Da? Bună. Ce se petrece aici?
‎Rămâneți pe loc, doamnă. Tu, la perete! ‎Mâinile pe perete, depărtează picioarele!
‎- O să-l sperie de moarte. ‎- Doamne, m-a speriat pe mine.
‎Dle polițist, nu înțeleg. La școală au zis ‎că nu vor contacta poliția.
‎Cineva a făcut-o.
‎Charlie, aici de față, s-a amestecat ‎în niște chestii foarte periculoase.
‎Bine, jur că n-am vândut ‎decât prietenilor.
‎Înainte să te percheziționez, ‎ai în buzunare ceva ascuțit?
‎- Nu. ‎- Nu?
‎Ba da. Stiloul norocos.
‎Stiloul norocos.
‎- Mamă, nu poți să faci ceva? ‎- Nu pot.
‎E ghiozdanul tău?
‎- Nu... ‎- Nu mă lua cu „nu”, băiete.
‎- Doamne! Ce bine te descurci! ‎- Sexy!
‎Ai în geantă ceva ce nu vrei să găsesc?
‎Poate niște droguri?
‎Știi, poate niște pastile?
‎Ce naiba e asta?
‎- Iisuse! ‎- Sfinte Sisoe!
‎- Ce naiba faci cu o armă? ‎- De unde ai arma, Charlie?
‎Am furat-o de la bunica.
‎- Nu e pusă piedica. ‎- Iisuse!
‎Bine. Gata cu joaca. Așa.
‎- E mult mai grav. ‎- Bine.
‎De cât timp ții asta încărcată în rucsac? ‎Ai fi putut să omori pe cineva.
‎Statistic, pe tine.
‎Nu voiam s-o folosesc. Jur. ‎Am luat-o în caz că se întâmplă ceva.
‎În caz că se întâmplă ce?
‎- Nu știu. Ceva rău. Îmi pare rău. Eu... ‎- Scumpule!
‎- Îmi pare rău. ‎- Nu, e în regulă.
‎Hai să oprim asta, bine, oameni buni?
‎Poți să faci asta?
‎Da, pot, pentru că sunt ‎o femeie foarte puternică.
‎- Cineva ar fi putut fi împușcat. ‎- Dumnezeule, știu.
‎Nu e nimic mai periculos ‎decât un puști prost cu o armă.
‎Ești bine?
‎Așa s-a întâmplat.
‎Cu partenerul meu, Lucas.
‎- Dumnezeule, îmi pare atât de rău! ‎- Da. Mulțumesc.
‎Pot să fac ceva ‎ca să te ajut să te simți mai bine?
‎Poate mă pot gândi la ceva.
‎Poate ar trebui mai întâi ‎să scap de armă.
‎- Da. ‎- Imediat...
‎- Te rog. ‎- ...și în siguranță.
‎- Deci, luăm mâine prânzul? ‎- Da, mi-ar plăcea asta.
‎Porți ținuta aia?
‎- Mi-ar plăcea și asta. ‎- Mă mai gândesc.
‎- Bine. ‎- În regulă.
‎„În caz că se întâmplă ceva rău.” ‎Ce înseamnă asta?
‎Nu știu.
‎Puiul meu. ‎De ce nu se simte în siguranță?
‎E înspăimântător să fii copil.
‎În special dacă ți-e răpit tatăl ‎în mijlocul nopții.
‎Așa e.
‎Nu mi-am cunoscut tatăl, ‎și eram foarte ciudată.
‎Eu l-am cunoscut, ‎și eram ușă de biserică.
‎- Serios? ‎- Nu, am fost o scorpie. Mama mă ura.
‎De ce a trebuit să aibă o armă? ‎Urăsc armele!
‎- N-ai una în seif? ‎- Nu, e a lui Ted.
‎- Lorna i-a dat-o de Crăciun. ‎- Du-te!
‎- La ciorap. ‎- Nu cred!
‎Ba da.
‎- Dumnezeule! Adoră armele. ‎- Știu.
‎Ce am să mă fac?
‎Adică, ar trebui să pot ‎să-l fac să se simtă apărat,
‎în siguranță și păzit.
‎Asta face un părinte bun, nu?
‎Cred că asta face Dumnezeu pentru oameni.
‎Existența unei forțe superioare ‎Îi face să se simtă în siguranță.
‎Chiar dacă e abureală.
‎De aia ai păstrat chestia aia?
‎Nu m-am simțit bine s-o arunc.
‎Te asiguri în caz de orice eventualitate.
‎Am nevoie de tot ajutorul.
‎Erau pastilele lui Ted.
‎Cele pe care le vindea Charlie ‎erau ale lui Ted.
‎- Toate? ‎- Da.
‎Crezi că avea o problemă?
‎Sincer, nu știu. Eu...
‎Dacă avea, eu n-am observat-o.
‎E o nebunie.
‎Să stai în aceeași casă cu cineva ‎și să n-ai habar prin ce trece.
‎Deci, Ted lua multe pastile.
‎Înșela.
‎Și ieșea la ora 01:00 la alergat? ‎Cine face asta?
‎Poate era deprimat ‎și s-a aruncat în fața mașinii.
‎E posibil.
‎N-a fost frumos să facă asta familiei.
‎Poate era apăsat de durere.
‎Sau de vină.
‎- N-a fost frumos să i-o facă șoferului. ‎- Așa-i?
‎Dacă lua pastilele, e mai plauzibil ‎că s-a împiedicat când venea mașina.
‎Dar, știi...
‎nu e nevoie să vorbim despre Ted ‎ori de câte ori suntem împreună.
‎Desigur.
‎Îmi place să fiu cu tine, Judy.
‎Mă face să mă simt bine.
‎Și pe mine.
‎Scuze, dar dacă Ted s-a împiedicat, ‎nu e vina șoferului, nu?
‎Nu.
‎Există cazuri în care victima e drogată ‎și se împiedică pe drum,
‎iar șoferul care-i lovește scapă?
‎Sigur. Dacă se opresc din condus.
‎Vezi tu, nu accidentul e crima. Ci fuga.
‎- Așa e. ‎- Dar asta chiar nu contează aici.
‎De ce nu?
‎N-avem nicio dovadă privitoare la mașină.
‎Nu o mașină care să ne îndrepte ‎către cineva. Nu mașină, nu crimă.
‎- Nu mașină, nu crimă? ‎- Da.
‎Nu mașină, nu crimă.
‎Deci, ce faci când ai în față o alegere
‎care ți-ar putea schimba ‎destinul întregii vieți?
‎Iei o decizie greșită ‎și-ți petreci restul vieții
‎ieșind dintr-o groapă ‎pe care nici nu știai c-o săpai.
‎În următoarele zece sâmbete,
‎vom discuta ‎despre ce reprezintă o decizie bună.
‎ARMONII SFINTE
‎Mișcați-vă. Dansați.
‎Bine, Elisa!
‎Cred în miracole
‎De unde ești
‎Ființă sfântă ‎Ființă sfântă ce ești
‎Aici erai.
‎De când ai apărut
‎Ne-ai salvat
‎- Sunt foarte buni, nu? ‎- Da.
‎Coregrafia e puțin învechită.
‎Hai, mami, sunt bestiali.
‎Sunt bestiali.
‎Că veni vorba de miracole, ‎cei doi îngeri ai mei.
‎Nu te entuziasma. Acum ieșim.
‎Sunt uimitori!
‎Poate ai vrea să faci parte ‎din Armonii Sfinte.
‎Chiar?
‎Nu sunt la nivelul lor. ‎Dar lucrez din greu și-mi pasă.
‎Henry, grupul caută mereu băieți.
‎Nu.
‎- De ce? Mamă. ‎- Bine. Nu vreau să mă bag...
‎dar i-ar face bine, ‎și ar fi răutăcios să nu-l lași.
‎- Putem să încercăm? ‎- Te rog! Hai! Fac orice!
‎Te rog. Pot măcar să încerc?
‎Fie!
‎- Noroc, puștiule! ‎- Mulțumesc. Să mergem!
‎De când ai apărut
‎Ființă sfântă ce ești
‎Ally, bună.
‎Scuze că am venit fără să anunțăm.
‎Am vorbit cu Shandy despre dimineața ‎în care a găsit cadavrul lui Ted.
‎Spune-i „trup”.
‎- Bine. ‎- Da.
‎Scuze.
‎Shandy are să-ți arate ceva.
‎Dă-i-o.
‎A luat un mic suvenir ‎de la locul accidentului lui Ted.
‎Iar acum, eu trebuie ‎să accept faptul că am un copil sociopat.
‎Ce e aia?
‎Cred că poate e de la un far.
‎Poate.
‎Poate va ajuta poliția ‎să găsească mașina.
‎Dumnezeule!
‎Îmi pare atât de rău!
‎- Era înfiptă în cadavrul dlui Harding. ‎- Trup.
‎Mulțumesc.
‎Dacă vrei vreodată ‎să ieșim la o cafea sau...
‎Nu mașină, nu crimă.
‎Dumnezeule!