‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אימא!‬
‫אימא, אבא כאן!‬
‫רגע, מה אמרת?‬ ‫-אבא שוב בא לבקר אותי.‬
‫מותק, אני לא מבינה אותך.‬
‫אני רואה ציפור קטנה.‬
‫זוכרת שאבא היה מעיר אותי לבית הספר,‬
‫כשהוא היה...‬
‫את יודעת.‬
‫הציפור הזאת מגיעה לחלון כל בוקר,‬ ‫בדיוק כמו אבא.‬
‫אוי, בופ.‬
‫היי. ארוחת הבוקר תכף מוכנה. הכנתי פריטטה.‬
‫הנרי חושב שהציפור היא אביו המת.‬
‫זה מה שקורה כרגע.‬
‫אולי זה באמת הוא.‬
‫אני יודעת שאת קצת מוזרה,‬
‫אבל את באמת חושבת שזה אבא שלו?‬
‫אי אפשר ‬‫לדעת.‬
‫אני מאמינה שהרוחות של יקירינו‬ ‫יכולות למצוא את דרכן בחזרה אלינו.‬
‫בסדר.‬ ‫-תראי אותו.‬
‫בחייך, מה רע בזה? הוא מאושר.‬
‫כנראה.‬
‫לפני שנתחיל, אני רוצה לומר‬
‫שאני שמח לראות שג'ן וג'ודי הגיעו יחד.‬
‫זו הפתעה משמחת.‬
‫תודה.‬ ‫-הפתעה!‬
‫בפעם שעברה ה‬‫תעצבנת ‬‫עליה.‬
‫ממש חששתי לשלומך.‬
‫יודעים מה? יש לי רעיון.‬
‫בואו נדבר על מוות.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫וזכרו את הכלל שלנו -‬ ‫משתפים רק במה שרוצים לשתף.‬
‫אני רוצה לשתף שאני מודה לג'ן‬
‫על הידידות שלנו ועל המון דברים אחרים.‬
‫אז...‬
‫זה נפלא. זו ההוכחה שדברים טובים‬ ‫יכולים לצמוח מכאב וטרגדיה.‬
‫עוד מישהו?‬ ‫-אני אשתף.‬
‫הבן שלי התחיל לדבר עם ציפור,‬ ‫כי הוא חושב שהיא אביו המת.‬
‫ואני מבינה שזה לא מטורף.‬
‫אבל תודה.‬
‫לדעתי זה מתוק.‬
‫ומי יודע, נכון?‬
‫בחייך. נראה לי שאני יודעת, אבל...‬
‫זה... זה באמת מתוק.‬
‫כלומר, אני...‬
‫אני רוצה שהוא יחשוב מה שהוא צריך לחשוב‬ ‫כדי להרגיש טוב יותר,‬
‫אבל זה לא משפר לי את ההרגשה.‬
‫אני לא רוצה להיזכר בטד כל יום,‬
‫בכל דבר שאני רואה, בכל שיחה שאני מנהלת.‬
‫ממש נמאס לי לדבר על זה.‬
‫את העלית את הנושא.‬
‫ג'ן, אני יודע‬ ‫שכרגע את זקוקה להפסקה, אבל...‬
‫אולי יש סיבה לתזכורות האלה -‬ ‫הן מאלצות אותנו להתמודד עם היגון.‬
‫אני מתמודדת איתו.‬
‫מחר יום ההולדת שלו.‬
‫באמת?‬
‫יום הולדת 50.‬
‫ג'ן,‬
‫לדעתי את צריכה לחגוג את יום ההולדת של טד.‬
‫לא.‬
‫אני לא אשיר "יום הולדת שמח" לאדם מת.‬
‫זה מוזר.‬
‫אולי תעשי משהו לזכרו של טד.‬
‫ביום ההולדת הראשון לאחר מות דודתי,‬
‫בני המשפחה שלי כתבו מסרים לדודתי‬ ‫ואמרו כל מה שלא הספיקו לומר.‬
‫הם הכניסו את המסרים לבלונים, ואז...‬
‫הפרחנו אותם לשמיים.‬
‫אין סיכוי.‬ ‫-אני מתה על זה.‬
‫תעשו סיבוב, תיהנו.‬
‫היי. רואה את הזוג בסוודרים התואמים?‬
‫כן, מר וגברת טלבוט.‬
‫הצעה בעל פה, 50 מעל המחיר המבוקש.‬ ‫היא מתה על הבית.‬
‫והוא בגד בה, אז דעתו לא חשובה.‬
‫ג'ן "הסוגרת" חזרה?‬
‫התגעגעתי אליה.‬ ‫-גם אני.‬
‫נחמד להתמקד במשהו אחר.‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים.‬ ‫-המלכה הגיעה.‬
‫להתפזר, צוות. אני רוצה שנצלם הכול.‬
‫אנג'ליקה - ארונות.‬
‫לא אני.‬
‫תדברי איתה, יהיה בסדר.‬ ‫-אמרתי "לא אני". לא שמעת?‬
‫לא נראה לי.‬ ‫-אמרתי "לא אני" ראשונה.‬
‫אף אחד לא יכול לדבר איתה כמוך.‬
‫כשאני מדברת איתה,‬ ‫אני מדמיינת שאני דוקרת אותה בגרון.‬
‫תיהני. היא מאחורייך.‬ ‫-אמרתי... שונאת אותך.‬
‫היי, לורנה.‬
‫היי. זה היה כריסטופר? הוא חיוור משזכרתי.‬
‫כן.‬ ‫-השגת נכס לא רע בכלל.‬
‫שכונה טובה.‬
‫כן.‬ ‫-אבל שמעתי שבתי הספר מידרדרים.‬
‫באמת? לא שמעתי את זה.‬
‫טוב, את מכירה אותי. יש לי‬ ‫עיניים ואוזניים בכל מקום. מרגלים קטנים.‬
‫הבעלים להוטים למכור?‬ ‫-כן.‬
‫נראה לי שתהיה תחרות עזה.‬
‫יש התעניינות גדולה ברשת.‬
‫ביקשת מחיר נמוך מדי.‬
‫סיימנו?‬
‫כדאי שנדבר על יום ההולדת של טד מחר.‬
‫זה בטח קשה לך. אני הרוסה מזה.‬
‫האמת שאני בסדר.‬
‫תמיד ידעת להפריד בין עסקים לרגשות.‬ ‫אני מקנאת בך.‬
‫הרצפה יפה. אני לא מסוגלת, כמובן.‬
‫טד היה הבן היחיד שלי.‬
‫טד היה הבעל היחיד שלי.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל את תמיד יכולה להתחתן בשנית.‬
‫אני אימא שלו. אני לא יכולה למצוא לו תחליף.‬
‫יודעת מה?‬ ‫כדאי לך לראות את חדר האמבטיה הראשי.‬
‫יש בו כל מה שצריך.‬
‫כיורים שלה ושלו?‬
‫ועוד איך!‬
‫עוד דבר אחד.‬ ‫-כן?‬
‫אני עורכת אירוע קטן‬ ‫לרגל יום ההולדת של טד בבית שלי.‬
‫לא.‬ ‫-משהו צנוע.‬
‫חברים, עמיתים מהעבודה, מכרים...‬ ‫-אמרתי לא.‬
‫מה זאת אומרת, "לא"?‬ ‫-כי...‬
‫כי...‬
‫כי אני עורכת אירוע לרגל יום ההולדת של טד‬ ‫בבית שלי, עם הילדים.‬
‫איזה מין אירוע?‬
‫טקס אזכרה.‬
‫אנחנו...‬
‫נכתוב מסרים על פתקים ואז...‬
‫נכניס אותם לבלונים ו...‬
‫נפריח אותם לשמיים.‬
‫זה מה שנעשה.‬
‫אהיה שם.‬ ‫-את לא חייבת.‬
‫נתראה.‬ ‫-ל‬‫עזאזל‬‫!‬
‫וואו.‬
‫זה נראה מעולה.‬
‫אגתה, כל הכבוד על הפרספקטיבה.‬
‫אני טובה מאוד, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-איפה זה?‬
‫גם את.‬
‫איפה זה?‬
‫אני לא מאמין!‬
‫חסרה חתיכה!‬
‫מה? אני אעזור לך למצוא אותה.‬
‫אל תתעצבן סתם.‬ ‫-את יודעת איזו אכזבה זאת להרכיב פאזל שבוע‬
‫ובסוף לגלות שחסרה לך ‬‫ה‬‫חתיכה‬‫ האחרונה?‬
‫ייקח לי חודשים להירגע מזה!‬
‫אלוהים שבשמיים!‬
‫מצאת?‬ ‫-מצאתי.‬
‫תודה, חמודה.‬
‫כן.‬
‫היי, ג'ודי.‬
‫היי.‬
‫אני רוצה לדבר.‬
‫שלום, אייב.‬
‫שלום, סטיב.‬
‫חתיכת שמוק.‬
‫כן, בסדר.‬
‫חשבתי שאני צריכה להישאר במרחק‬‫ ‬‫ ‬‫90מטר ממך.‬ ‫-ג'ודי, דיברתי עם ג'ן.‬
‫בחורה ממש מגניבה, אגב.‬
‫היא אמרה משהו ש...‬
‫לא יודע, קצת...‬
‫ערער אותי.‬
‫אני חושב שאולי הגזמתי קצת‬ ‫כשהוצאתי נגדך צו הרחקה.‬
‫אני מצטער, ואני רוצה שתדעי שביטלתי אותו.‬
‫היא אשתו.‬
‫אשתו של מי?‬
‫של הבחור שדרסנו.‬
‫דרסנו צבי.‬
‫הצבי היה נשוי.‬ ‫-בסדר.‬
‫התיידדתי איתה, ורציתי לספר לך,‬ ‫אבל סירבת להקשיב לי.‬
‫למה... מה לעזאזל חשבת?‬
‫הרסנו לה את החיים!‬ ‫-אלוהים, לא.‬
‫התיידדתי איתה. אנחנו חברות, ואני עוזרת לה.‬
‫אני חייבת לה את זה לפחות,‬ ‫ואולי משהו טוב יצא מכל זה.‬
‫אלוהים.‬
‫את פסיכית.‬
‫אל תעשה את זה.‬ ‫-סליחה.‬
‫זה בסדר.‬
‫ג'ודי, רצחת את בעלה!‬
‫אמרת שזו הריגה, לא רצח. וזו הייתה תאונה.‬ ‫וגם אתה היית שם.‬
‫אז החלטת להכניס אותה לחיים שלנו?‬ ‫היא מוכרת את הבית שלי!‬
‫ויש לי הרבה מה להגיד בנושא,‬ ‫כי זה הבית שלנו.‬
‫זה כל כך לא רלבנטי!‬ ‫-אל תצעק עליי.‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫הייתה לנו תוכנית, טוב?‬
‫אמרנו שנשכח מכל הסיפור ולא נדבר על זה שוב.‬ ‫-לא, זו התוכנית שלך. אני רציתי להתוודות.‬
‫ג'ודי!‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן, אייב. אני בסדר, תודה.‬
‫תגידי אם תצטרכי גיבוי.‬
‫אין לי מה להפסיד.‬
‫בסדר.‬
‫בייבי...‬ ‫-אל תקרא לי ככה.‬
‫זה יצא לי בטבעיות. סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫ג'ודי,‬
‫אי אפשר לשנות את העבר.‬
‫אני יודע שזה קשה לך. אני מבין.‬
‫אבל אני מבטיח לך שאם תספרי לג'ן מה קרה,‬
‫זה רק יקשה עליה. ועליי.‬
‫אני יודע שאת לא רוצה בזה.‬ ‫את לא רוצה להכאיב לה יותר, נכון?‬
‫אתה לא יודע מה אני רוצה.‬
‫ואני לא חייבת להסכים לתוכנית שלך.‬
‫אתה עזבת אותי.‬ ‫-ג'ודי, אל תהיי טיפשה.‬
‫אתה כבר לא הארוס שלי.‬
‫אתה אפילו לא העו"ד שלי יותר.‬ ‫-ג'ודי, תקשיבי לי...‬
‫תראה, זו החברה שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫סליחה.‬ ‫-ג'ודי?‬
‫ג'ודי!‬
‫אני בעבודה.‬
‫היא דחקה אותי לפינה. לא הייתה לי ברירה.‬
‫אלוהים, יש כאן המון פיניאטות.‬
‫אני מופתעת שהלכת על הפרחת בלונים.‬
‫חשבתי שאמרת שזה מוזר מדי.‬ ‫-נכון.‬
‫האמת שזה דוחה אותי.‬
‫אבל אין סיכוי שאתן ללורנה לתפוס פיקוד.‬
‫היא נוראית.‬
‫היא אחת הנרקיסיסטיות הכי גדולות בעולם.‬
‫היא זכתה להכרה בין-לאומית?‬ ‫-כן.‬
‫חבל שלא ראית אותה בהלוויה של טד.‬
‫זו הייתה ההופעה הכי טובה שלה.‬
‫הבן שלי!‬
‫התינוק שלי!‬
‫טדי הקטן שלי!‬
‫- זקן מאוד -‬
‫המחשבה לחגוג 50 הלחיצה אותו.‬
‫הוא היה שונא את החרא הזה.‬
‫הלוואי שיכולתי להחזיר אותו אלייך.‬
‫אני יודעת, אבל את לא יכולה.‬
‫אלא אם כן את יודעת משהו שאני לא יודעת.‬
‫אולי אני אטפל בזה?‬
‫לא, אמרתי שאעשה את זה. אני צריכה...‬ ‫-לא, בבקשה. בחייך.‬
‫תרשי לי לעזור.‬ ‫אני אארגן משהו, זו המומחיות שלי.‬
‫התכוונתי להסכים עד שאמרת "מומחיות".‬ ‫-די כבר. בחייך.‬
‫באמת?‬
‫אני לא יודעת אם שמת לב, אבל החנות הזאת...‬
‫מדכאת אותי לאללה.‬
‫קטן עליי. נשבעת.‬
‫לורנה תמות על זה, זה יהרוג אותה.‬
‫את מבטיחה?‬
‫תכבה את המחשב, בבקשה.‬
‫היי, אחי!‬
‫אאוץ'!‬ ‫-זה לא כאב.‬
‫בבקשה, תכבה אותו. סבתא שלך תכף מגיעה.‬
‫לא רוצה.‬
‫סליחה, מה אמרת לי כרגע?‬
‫אני לא רוצה להשתתף באזכרה.‬
‫טוב, יודע מה? גם אני לא רוצה,‬ ‫אבל אנחנו עושים את זה.‬
‫טוב, אפשר ללכת?‬ ‫אני באמצע משימה, ואני משחק עם עוד אנשים.‬
‫איזה אנשים?‬ ‫-חברים מהמשחק.‬
‫"זעמו של האדס" הוא משחק מרובה משתתפים,‬ ‫ומכסחים אותנו.‬
‫נשמע כיף.‬
‫אבא חשב שזה כיף.‬
‫הוא שיחק איתי.‬
‫ברור שהוא שיחק איתך.‬
‫כן.‬
‫המחשב הנייד שלו פה.‬
‫אם בא לך, את יכולה לנסות.‬ ‫בטח לא תאהבי את זה.‬
‫שנינו יודעים שלא אוהב את זה.‬ ‫-כן.‬
‫אימא! בואי לראות את החצר האחורית!‬
‫אלוהים, אבא ימות על זה!‬
‫ג'ודי, ברצינות?‬
‫זה בסדר?‬
‫לא, זה מגוחך, אבל בקטע טוב.‬
‫תודה.‬
‫צ'רלי, יש ממתקים.‬
‫טוב שאנחנו עושים את זה.‬
‫יודעת? זה יעשה טוב לבנים.‬
‫זה יעשה טוב לכולם.‬
‫תראי את מי מצאתי אורבת מחוץ לבית שלך.‬
‫לא ארבתי.‬
‫שמתי לב שיש לך חורים בדשא.‬ ‫את צריכה גנן, ג'ניפר.‬
‫אשלח את מנואל.‬ ‫-לא צריך.‬
‫קיבלנו עוד הצעה על הבית של סטיב,‬ ‫מעל המחיר המבוקש.‬
‫כי ביקשתם מחיר נמוך מדי.‬ ‫-את יכולה פשוט להגיד "כל הכבוד".‬
‫כל הכבוד.‬
‫ג'ניפר, אני חייבת להחמיא לך על הקישוטים.‬ ‫יש לך טעם טוב.‬
‫טוב...‬
‫תודה.‬
‫האמת שאני לא אחראית לזה.‬
‫ג'ודי בחרה את הקישוטים.‬
‫את שוכרת עובדים טובים, גם זה כישרון.‬ ‫-אלוהים, לורנה, לא שכרתי אותה.‬
‫היא לא העוזרת שלך?‬
‫לא. ג'ודי חברה שלי. היא גרה איתנו.‬
‫למה לא ידעתי?‬
‫ג'ודי, אפשר להפריח את הבלונים לפני ש...‬ ‫-כן.‬
‫בואו, כולם.‬ ‫-אדקור את הזונה הזאת בכוס.‬
‫אז הרעיון הוא לכתוב משהו‬
‫שלא הספקתם להגיד לטד או לאבא שלכם‬
‫בזמן שהוא היה בחיים.‬
‫משהו שתרצו שהוא ידע.‬
‫ונפריח אותם לרוח שלו בשמיים.‬
‫כשתהיו מוכנים, תגלגלו את המסר שלכם.‬
‫ותשחילו אותו דרך החור של הבלון.‬
‫בסדר.‬
‫אני לא יודעת איך לדחוס‬
‫רגשות של חיים שלמים בפיסת נייר קטנטנה.‬
‫אימא, את לא כותבת מסר?‬ ‫-ברור שכן, מתוק.‬
‫ג'ודי, גם את צריכה לכתוב.‬
‫מה היא תכתוב? היא לא הכירה אותו.‬
‫הבן שלי!‬
‫התינוק שלי!‬
‫טדי הקטן שלי!‬
‫פשוט...‬
‫- אני מצטערת, הכול באשמתי -‬
‫אלוהים!‬
‫היי.‬
‫את יפה מאוד.‬
‫תודה.‬
‫את אישה מסקרנת מאוד, נכון?‬
‫איפה היא מצאה אותך?‬
‫בקבוצת אבל.‬
‫"ידידי גן עדן".‬
‫אני מבינה.‬
‫והיית חסרת בית באותה תקופה?‬
‫סליחה?‬
‫ג'ניפר אמרה לי שאת גרה איתה ועם הבנים.‬ ‫זה קרה מהר מאוד.‬
‫אני מניחה שהיית במצוקה.‬
‫ג'ן היא פשוט אישה נחמדה מאוד.‬
‫עוד משהו?‬
‫או...‬
‫רוצה כוס יין?‬
‫את יודעת, טד היה מוזיקאי.‬ ‫היה לו כישרון טבעי.‬
‫אבל העבודה האמיתית שלו הייתה עקר בית.‬
‫הוא היה אחראי על גידול הילדים.‬
‫האימהות לא באה בטבעיות לג'ניפר.‬
‫זה לא נכון.‬
‫ג'ן היא אימא נהדרת.‬
‫טוב...‬
‫מי נחמדה עכשיו?‬
‫תוכלי לעזור לי במשהו?‬
‫בטח.‬
‫"יום הולדת שמח לטד..."‬
‫- מזל טוב, בני -‬
‫"יום הולדת שמח לטד‬
‫יום הולדת שמח, טד היקר‬
‫יום הולדת שמח לטד"‬
‫וואו, לורנה. העוגה הזאת מ‬‫יוחדת מאוד.‬
‫זו תמונה מההטבלה של טדי.‬
‫אחת הלקוחות שלי מכינה עוגות כאלה.‬ ‫היא מוכשרת מאוד.‬
‫שנפריח את הבלונים עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫מה... אחד בכל פעם או...‬
‫נראה לי שנפריח את כולם בבת אחת,‬ ‫ונקדיש רגע להתייחדות בשעה שהם יעלו לשמיים.‬
‫אני יכול לשאת תפילה.‬ ‫-לא.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן?‬
‫כן, בסדר.‬
‫תחזיק לי את היד.‬
‫אנחנו מחזיקים ידיים? בסדר.‬
‫אבינו שבשמיים, הראית לנו‬ ‫שבמקום שבו ייאספו שניים או יותר,‬
‫אתה תמיד איתנו.‬
‫התכנסנו כאן היום כדי לחלוק כבוד לטד.‬
‫הלו?‬
‫סליחה על ההפרעה. צלצלנו בפעמון.‬
‫גברת הרדינג, נוכל לדבר?‬ ‫-כן.‬
‫היי.‬
‫מצאתם משהו?‬
‫בסדר, כבר הייתי כאן. אני זוכר...‬ ‫-זה קשור לבן שלי?‬
‫מצאתם את המטורף שנהג ברכב?‬
‫לא, גברתי.‬ ‫-עדיף שנדבר בפנים.‬
‫אני רוצה לדבר על המכונית שדיווחת עליה.‬
‫מה קרה?‬
‫מישהו חבט בה במחבט גולף.‬ ‫-באמת?‬
‫מן הסתם, זה צירוף מקרים לא קטן‬ ‫שהתקשרת וסיפרת לי בצרחות‬
‫על המכונית הזאת רגע לפני ש...‬ ‫-יודעת מה? אני... אלוהים, אני ממש מצטערת.‬
‫זה לא זמן טוב.‬
‫אנחנו עורכים מסיבת יום הולדת‬ ‫לבעלי המת, אז...‬
‫נחמד שאתם עושים משהו.‬
‫גברת הרדינג, מישהו השחית את המכונית.‬
‫יש לי חשדות, אני צריכה לדעת...‬
‫את יודעת מה אני צריכה לדעת?‬ ‫מי הרג את בעלי.‬
‫בסדר? מה, מישהו השחית מכונית מזדיינת,‬
‫ואת חושדת בי?‬ ‫-אל תקללי.‬
‫זה לא הוגן.‬ ‫-הוגן?‬
‫גברת, רוצח מסתובב חופשי,‬ ‫ואתם לא עושים כלום!‬
‫את מדברת על הגינות?‬ ‫-אני שואלת איפה היית שלשום בערב.‬
‫ואני בלשית, לא "גברת".‬ ‫-אלוהים.‬
‫אז מה, באת לכאן כי איזה שמוק‬ ‫איבד את השמשה שלו, בלשית?‬
‫אני איבדתי את בעלי!‬
‫פשוט תגידי לי...‬ ‫-תגידי לי את.‬
‫מי עשה את זה?‬
‫אני עשיתי את זה.‬
‫אני אשמה.‬
‫אני הרסתי את הקורבט.‬
‫הוא נסע במהירות מופרזת‬ ‫והיה יכול לפגוע במישהו.‬
‫ג'ן הייתה נסערת, אז מצאתי את האוטו,‬
‫לגמרי לבד, ופשוט...‬
‫התחרפנתי והרסתי אותו.‬
‫בסדר.‬ ‫-היא התחרפנה.‬
‫היי, אגיע מייד אחרייך, טוב?‬ ‫-לא, תישארי.‬
‫לא אשאיר אותך לבד בתחנת המשטרה.‬
‫יש לי עורך דין. יהיה בסדר.‬ ‫בבקשה, תפריחי את הבלונים.‬
‫אני בסדר. תודה.‬
‫זהירות.‬ ‫-זה אוטו יפה.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-יהיה בסדר. תן לי את זה. תודה.‬
‫הזמנת פושעת אלימה לבית שלך.‬
‫היא לא פושעת, לורנה.‬
‫היא הודתה בפשע אלים,‬
‫והיא גרה בבית שלך, עם הנכדים שלי.‬
‫היא גרה בביתן האורחים,‬ ‫אז טכנית היא גרה בבית של טד.‬
‫ומה טד היה אומר?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אני לא יכולה לשאול אותו.‬ ‫אבל החברה שלי לא פושעת.‬
‫בסדר?‬
‫היא היחידה שתומכת בי,‬
‫היחידה שלא גורמת לי להרגיש‬ ‫שאני נכשלת בכל דבר,‬
‫אפילו בלהיות אלמנה.‬
‫אכפת לה ממני, אכפת לה מהבנים.‬
‫אז מה? אז היא ריסקה מכונית.‬
‫יודעת מה? לפעמים מאבדים שליטה!‬
‫אוקיי, וואו.‬ ‫-איך את מעיזה?‬
‫בנים.‬
‫תנו אגרוף לעוגה. זה ממש כיף.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-אני בטוחה.‬
‫בואו להרוס את העוגה.‬
‫אני לא רוצה לתת אגרוף לעוגה.‬ ‫-זה הילד המתוק שלי.‬
‫אני רוצה שג'ודי תחזור.‬ ‫-יודע מה? ג'ודי תרצה שתיתן אגרוף לעוגה.‬
‫קדימה, בואו. נעשה את זה.‬
‫יופי, בואו.‬ ‫-וואו.‬
‫כן, תרביצו לה.‬
‫בחרת לפגוע בי דווקא היום מכל הימים?‬ ‫-יודעת מה?‬
‫תשתחררי, לורנה. זו מסיבת יום הולדת.‬
‫חשבתי שזה טקס אזכרה.‬ ‫-את יודעת מה אני זוכרת?‬
‫אני אהבתי את טד, והוא אהב אותי,‬
‫והנישואים שלנו היו טובים.‬
‫והריבים היחידים שלנו היו בגללך.‬
‫שתינו יודעות‬ ‫שהנישואים שלכם לא היו מושלמים.‬
‫את לא יודעת כלום על הנישואים שלי.‬
‫הוא התקשר אליי בליל מותו.‬
‫טד התקשר אליי.‬
‫שנדבר על זה?‬
‫לכי הביתה, לורנה.‬
‫ואיפה השגת את מחבט הגולף‬ ‫שהיכית בו את האוטו?‬
‫אלוהים, אני לא זוכרת.‬
‫את משחקת גולף?‬ ‫-לא.‬
‫אז לקחת איתך מחבט גולף בלילה,‬
‫אפילו שאין מסלול גולף בסביבה,‬ ‫רק למקרה שתרצי לחבוט במשהו?‬
‫כן, בדיוק.‬
‫תודה.‬
‫בסדר. גברת הייל,‬
‫אני מזכירה לך שאת מודה במעשה פלילי.‬
‫אם לא עשית את זה,‬ ‫אני ממליצה שתגידי לי עכשיו.‬
‫אני אשאל אותך שוב.‬
‫האם עשית את זה?‬
‫עשיתי את זה.‬
‫ואין לך מושג כמה אני מצטערת.‬
‫אלי, עשה אותי כלי לשלומך.‬
‫במקום שבו שוררת שנאה, הבה ואזרע אהבה.‬
‫במקום שבו ‬‫יש ‬‫עלבון - סליחה.‬
‫במקום שבו ‬‫יש ‬‫חושך - אור.‬
‫שהרי בנתינה מקבלים אנו.‬
‫במחילה נמחל לנו.‬
‫במותנו אנו נולדים לחיי נצח.‬
‫אמן.‬
‫בסדר, בואו נפריח את הבלונים.‬
‫שלוש, שתיים, אחת. קדימה!‬
‫זהו?‬ ‫-נראה לי שכן.‬
‫חשבתי שיקרה משהו קסום.‬
‫זה לא יום כזה, בופ.‬
‫אני יודעת מה תגיד.‬ ‫-את מנסה להיתפס?‬
‫לא.‬
‫אז בבקשה אל תעשי כל מה שקופץ לך לראש.‬
‫זה לא מחויב המציאות.‬ ‫-בסדר. תודה שבאת.‬
‫אכלתי ארוחת ערב עם הוריי.‬ ‫שיקרתי ואמרתי שכואבת לי הבטן.‬
‫לא יכולת להמציא שקר טוב יותר? אתה בן 44.‬
‫נלחצתי, טוב? כמעט חטפתי התקף לב בגללך.‬
‫זו הייתה חוויה לא נעימה גם בשבילי.‬ ‫-לא נהנית במעצר? חכי שתגיעי לכלא.‬
‫אני יודעת. אלוהים.‬
‫תודה. אני מודה לך שטיפלת בזה.‬
‫תקשיבי, נרצה או לא נרצה,‬ ‫אנחנו בסיפור הזה יחד.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אתה צודק. אסור לי לספר לה.‬
‫אני לא רוצה להרוס לאף אחד את החיים.‬
‫בייבי.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫אני שומר עלייך.‬
‫תראו מי חזר.‬
‫יום הולדת שמח, מותק.‬
‫אני מתגעגעת אליך.‬
‫רק...‬
‫רק רציתי לומר ש...‬ ‫בסדר, ניסיתי משהו. לך תזדיין.‬
‫- הלוואי שיכולתי לשחק איתך שוב‬ ‫ב"זעמו של האדס" -‬
‫בסדר.‬
‫- היי, צ'רלי. זאת אימא.‬ ‫בוא נשחק במשחק הדבילי הזה -‬
‫-צ'רלי67: באמת? -‬
‫- אין לי מושג... -‬
‫- במבי88: OMG, חזרת! -‬
‫במבי?‬
‫- האמת שאני לא... -‬
‫- מתי נוכל להיפגש? -‬
‫- מתגעגעת אליך! -‬
‫- אני מתגעגעת לזין שלך -‬