‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎E delicioasă.
‎Nici n-ai zice că nu-i carne.
‎- Greșit. ‎- Char.
‎- Nu e carne? ‎- Nu pot mânca asta.
‎Bine. Știi ceva?
‎Te porți ca un nesimțit. Avem un oaspete.
‎E oaspete sau s-a mutat aici?
‎Cât timp va sta Judy cu noi?
‎- Păi, nu știu. E prima noapte, așa că... ‎- N-am discutat despre asta.
‎- N-am discutat exact... cât timp, dar... ‎- Nu vreau să fie stânjenitor.
‎Atunci, să nu fim stânjenite.
‎- De orice... ‎- De orice ai nevoie.
‎- Cât vrei. ‎- Cât vrei.
‎- Sună bine. ‎- Bine?
‎Nici n-o cunoști.
‎Ai întâlnit-o la grup acum o lună.
‎Și va locui în studioul tatei. ‎Ai idee cât de aiurea e asta?
‎Bine.
‎În primul rând, ea e aici, ‎deci ești nepoliticos.
‎În al doilea rând, ‎gata cu înjurăturile, da?
‎Ai 14 ani. Și în al treilea rând, ‎nu v-aș pune niciodată în pericol.
‎Bine? Totul va fi bine.
‎Cunosc bine omul.
‎Mai puțin bona care-ți fura din poșetă.
‎Stephanie.
‎Da, Stephanie!
‎Bine. Judy nu e o hoață ‎dependentă de narcotice.
‎- Din câte știu. ‎- Nu, nu sunt.
‎Dar sper că Stephanie a primit ajutor.
‎E moartă.
‎Charlie, înțeleg că e ciudat că sunt aici.
‎Ai putea fi oricine.
‎Aș putea fi.
‎Ar putea fi nebună.
‎Și eu.
‎Îmi cer scuze pentru Charlie. ‎E obraznic de când i-a murit tatăl.
‎E minunat.
‎Dacă crezi că-i minunat, ești o sfântă.
‎- Chiar e minunat. ‎- Nu sunt o sfântă. Tu ești un înger.
‎Te rog, nu.
‎- Să știi că sunt diavolul. ‎- Ba eu sunt diavolul.
‎Mă bucur că ești aici.
‎Și eu.
‎Știi ce? ‎Ai niște așternuturi și prosoape acolo.
‎Scuze, n-am făcut patul.
‎N-am putut să mă duc ‎în casa de oaspeți de la...
‎Încetează. Serios. Ești atât de drăguță!
‎Nu știu cum să-ți mulțumesc. ‎Ești o prietenă bună.
‎Păi...
‎nu atât de bună.
‎Ce?
‎N-a fost cel mai bun moment al meu.
‎Dar...
‎I-am dat lui Steve cartea de vizită ‎când am aflat că nu murise.
‎Și...
‎m-a sunat și îi vând casa.
‎- Bine. ‎- Îmi pare rău.
‎Dar, sincer, în acel moment credeam ‎că ești o psihopată mincinoasă.
‎Nu, sigur.
‎- Sângerezi. ‎- Ce?
‎- Sângerezi. ‎- Doamne!
‎- Ești bine? ‎- Da, e o zgârietură.
‎- S-a ciobit paharul. Scuze. ‎- Bine.
‎Sper doar să nu fie ciudat ‎că lucrez cu Steve.
‎E un pic ciudat.
‎A fost mai ciudat ‎când ai mințit că e mort.
‎Da, nu atât de ciudat.
‎- A fost foarte ciudat. ‎- Da.
‎- Pot să-ți aduc un plasture? ‎- Nu...
‎Pare a fi o tăietură, nu zgârietură.
‎Sângerez tare.
‎Oricine sângerează. Asta-i deja sinistră.
‎Nu știu. Credeam că...
‎eu și Steve ne vom împăca sau așa ceva.
‎- Încă mai ții la el. ‎- Nu. N-ar trebui.
‎Știi ceva? ‎Probabil e mai bine așa, știi?
‎Te va forța să mergi mai departe.
‎- Da. ‎- Dar eu doar... Era casa noastră.
‎Voiam să avem acolo o familie. ‎Nici nu mă anunță?
‎Știi ceva? Poți sta aici cât vrei.
‎Oprește-te.
‎Voi aduce trusa de prim-ajutor. ‎Parcă-i rupt dintr-un film de groază.
‎Mulțumesc.
‎Doamne!
‎RECENTE ‎STEVE
‎Mai încet!
‎Numărul 2QCE265.
‎WOOD, WOOD ȘI WOOD
‎Gina, Steve e pe aici?
‎Judy... Nu te-am mai văzut de ceva vreme. ‎Steve nu e aici.
‎- Pot să verific? ‎- De fapt, nu pot...
‎- Judy, fato. Te pot ajuta... ‎- Bună, fato.
‎Scuze, fato, dar n-ai voie să intri aici.
‎Știu, fato!
‎Pa, fato.
‎Pa.
‎NORTH LAGUNA ‎IMOBILIARE
‎Da, 2QCE265.
‎Mergea cu viteză unde a fost lovit Ted, ‎credeam că va fi o legătură.
‎Nu prea are legătură?
‎Dacă-l găseați, ‎n-ar fi trebuit să încerc să fac legături!
‎- La cine strigăm? ‎- La polițiști.
‎Minunat. A venit Steve.
‎Iată-l!
‎Christopher îmi făcea turul biroului. ‎Îmi place, e de litoral, dar nu-i kitsch.
‎Un efect greu de obținut.
‎Mulțumesc. Ia loc.
‎Abia aștept să fac turul casei tale.
‎Am condus pe lângă ea ‎săptămâna trecută.
‎M-au trecut fiori. ‎Poftim acordul de exclusivitate.
‎Da, mulțumesc. ‎E un loc frumos, cu siguranță, dar...
‎e prea mare pentru mine.
‎- Așa e, da. ‎- Da.
‎Cum e Judy? ‎Ai găsit-o după ce ai venit s-o cauți?
‎Am găsit-o.
‎Da. De fapt...
‎e doar o neînțelegere amuzantă, ‎dar așa a fost să fie.
‎- Cum așa? ‎- Am ajuns să lucrez cu tine acum.
‎Se vede că ai stat cu Judy. ‎Asta ar spune și ea.
‎De fapt, Judy locuiește cu Jen acum.
‎- Chiar așa? ‎- Da.
‎Da, în casa de oaspeți.
‎E frumos să am încă un adult în preajmă ‎după ce mi-a murit soțul.
‎I-a trebuit o locuință. ‎Și ne-a prins bine amândurora.
‎E frumos din partea ta.
‎- Știi, Judy... a trecut prin multe. ‎- Știu.
‎Mi-a fost un sprijin puternic.
‎Serios?
‎Da. De ce?
‎Nu vreau să vorbesc de rău ‎despre ea, dar...
‎Să spunem doar că oriunde merge Judy,
‎tinde să urmeze haos.
‎Bine.
‎Nu. Serios. ‎Îi doresc tot ce-i mai bun, dar ea e...
‎un pic țicnită.
‎Astea par a fi informații noi.
‎Ce? Sfinte Sisoe!
‎Ești liber.
‎Doamne!
‎Dumnezeule!
‎Nenorocitule!
‎Ai aruncat o piatră, nebuno?
‎Puteai lovi pe cineva. Încetinește.
‎Da? Obligă-mă.
‎Du-te dracului!
‎Da, era același nenorocit, ‎tot la viteză mare și a scuipat spre mine.
‎Da, exact mesajul ăsta ‎vreau să-l dai detectivului.
‎Mulțumesc.
‎Bună.
‎Micul dejun e aproape gata.
‎Ai dormit afară?
‎Da.
‎Bine.
‎Casa de oaspeți nu e...? Ești...?
‎Nu ești...? De ce?
‎E minunată.
‎- Bine. ‎- Doar că e...
‎Sincer, mi-e greu.
‎Bine.
‎E mult Ted acolo. ‎Multe dintre lucrurile lui și e doar...
‎Nu știu, e copleșitor spiritual.
‎Dar e în regulă.
‎Păi nu e... E clar că ești deranjată, ‎deci nu pare în regulă.
‎Îmi pare rău.
‎- Nu, te rog. Mie îmi pare rău. ‎- Nu, îmi pare atât de rău.
‎Și, sincer, ‎sunt multe lucruri de valoare acolo.
‎Deci, poate le vor copiii sau...
‎Poți chiar să le vinzi, să faci bani.
‎Nici nu pot intra acolo.
‎Crezi că i-aș putea vinde lucrurile?
‎- Doamne, ai dreptate. Scuze. Nu... ‎- Nu.
‎Nu ziceam să scapi de ceva.
‎Eu nu mă pot despărți de nimic. ‎Sunt colecționară.
‎Înțeleg perfect. ‎Am lucruri și într-un depozit.
‎Bine. Așteaptă o secundă.
‎Știi ce? Uită că am zis asta.
‎La naiba!
‎- Bună! ‎- Doamnă.
‎Ați găsit tipul cu numărul ‎de înmatriculare? Nenorocitul ăla agresiv?
‎- Nu asta... ‎- Nu știu.
‎O căutăm pe Judy Hale.
‎De ce o căutați pe Judy?
‎Eu sunt Judy.
‎Vă informăm că s-a emis ‎un ordin de interdicție provizoriu.
‎Vă interzice să vă apropiați la mai puțin ‎de 30 de metri de dl Wood.
‎Dacă primim reclamație sau înștiințare ‎că ați încălcat ordinul, veți fi arestată.
‎Înțelegeți?
‎Înțeleg.
‎O zi bună.
‎- Îmi dau seama cum pare. ‎- Ce, îl urmărești?
‎Nu. Nu tocmai.
‎Atunci, ce e, doar un pic de urmărit?
‎L-am sunat de mai multe ori, n-a răspuns, ‎și m-am dus la birou.
‎- Te-ai dus la el la birou? ‎- Și acasă.
‎Și la terenul de golf.
‎Jur că ține mai mult de caracterul lui ‎decât de al meu.
‎Am doi copii care au trecut prin multe, ‎nu vreau să vină poliția la ușă.
‎Voiam doar să-i vorbesc despre casă,
‎dar preferă să ia ordin de interdicție ‎ca să nu-i spun cât m-a rănit.
‎Sunt doar rănită.
‎- Pun pariu că nu știai că urmărea lumea. ‎- De fapt, știam...
‎La naiba!
‎- Ți-am zis că Steve e ticălos. ‎- Știu.
‎De ce ai vrut să vorbești cu ăla?
‎- Mai aveam multe să-i zic. ‎- Lasă-l.
‎- Scapă-te de el. ‎- Știu. Nu pot.
‎- Poate că sunt nebună. ‎- Ești nebună. Dar cine nu e?
‎Știi ce ar trebui să faci?
‎Să completezi un profil online
‎sau să mă ajuți pe mine, ‎nu știu ce fac.
‎Bine.
‎Să văd.
‎Abe, nu trebuie să cauți pe internet. ‎Mor femeile după tine și aici.
‎Să vedem rezultatele.
‎Da, ești în viață.
‎Pe aici, nu auzi asta prea des.
‎Știi, dacă te-aș vedea aici, aș da clic.
‎Nu te merit.
‎Poate acum 40 de ani, ‎dar acum nu mai sunt așa de pretențios.
‎Vorbesc serios.
‎Am făcut lucruri foarte rele, Abe.
‎Cine dintre noi nu a făcut-o?
‎Cu toții o dăm în bară.
‎Dar te cunosc.
‎Ești bună.
‎Nebună sau nu.
‎Te iubesc.
‎Bun venit în casa mea.
‎Ți-am zis că mă revanșez.
‎Ați făcut treabă bună. ‎Steve, pot fi sincer?
‎- Nu, vreau să minți. ‎- Ilar.
‎Locul e fantastic, frate.
‎- Mersi. ‎- Nu, e perfect.
‎Se va vinde foarte repede.
‎Interiorul ăsta! Sigur nu ești gay?
‎Din câte știu.
‎Sunt sigur. Apă? ‎Rece, la temperatura camerei?
‎Nu-i nevoie. ‎Pot continua să-mi fac un tur.
‎Da, până te saturi.
‎- Poftim. ‎- Mulțumesc.
‎- Cred că preferi mai caldă. ‎- Așa e.
‎Chiar e superbă.
‎- Mulțumesc. ‎- Da.
‎E ciudat. ‎N-aș fi știut că Judy a locuit aici.
‎Cred că mereu am avut ‎o viziune clară a spațiului.
‎Am făcut ce-am vrut.
‎Știi, nu vreau să mă bag, dar...
‎un ordin de interdicție?
‎Cât de îngrijorată ar trebui să fiu?
‎Îmi pare rău dacă v-am făcut probleme, ‎dar trebuia să trimit un mesaj.
‎Nu mă lasă în pace.
‎Vreau doar să merg mai departe.
‎Da.
‎Merg sus. Pot?
‎Mi casa ‎e și casa ta, te rog.
‎- Vii și tu? ‎- Sigur.
‎Ce o fi aici?
‎De fapt, știi... Poate nu...
‎Aici ar fi de lucru puțin.
‎Îmi pare rău pentru asta.
‎E în regulă.
‎Sincer, am cam uitat de camera asta.
‎De obicei, țin ușa închisă și...
‎- Nu pot să... ‎- Te înțeleg.
‎Judy mi-a zis despre sarcini.
‎Ți-a zis?
‎Da. Mi-a spus.
‎E groaznic.
‎Nu mai știu ‎de câte ori am decorat camera.
‎Îmi imaginez.
‎Am avut răbdare. Ultima dată, ‎credeam că eram în siguranță.
‎Ajunsese la cinci luni.
‎Trebuia să mai așteptăm.
‎Știi, bebelușilor nici nu le trebuie ‎camera lor.
‎Ascultă, cred că nu vă cunosc ‎pe niciunul prea bine, dar...
‎Cred că, dacă treceam și eu ‎prin ce ați trecut tu și Judy,
‎și eu aș fi puțin țicnită.
‎Da.
‎Vă arăt dormitorul, e bestial.
‎Bine.
‎Charlie! Care-i treaba?
‎Ce faci?
‎Tare.
‎Jocul ăla arată foarte violent.
‎E tulburător, nu?
‎Nu vorbesc cu străinii.
‎Da. Nici eu.
‎Nici cu hărțuitorii.
‎Ești isteț.
‎Doar nu hărțuiesc pe nimeni.
‎Nu prea bine, cel puțin.
‎Da. Ai fost prinsă.
‎De data asta.
‎Sincer, toată chestia e o neînțelegere.
‎Chiar vrei să cred asta?
‎Joci un joc în care femeile au sâni ‎cât lubenițele, dar fug cu 130 km/h.
‎Așa că nu știu ce crezi.
‎Cred că mă enervezi.
‎Voiam doar să zic că...
‎apreciez că mă lăsați ‎să stau în studioul tatălui vostru.
‎Ei bine, n-am decis eu. ‎Votul meu nu contează.
‎Contează pentru mine.
‎Fie. E...
‎E ciudat că stai acolo.
‎Și pentru mine.
‎Ai iarbă?
‎Tu ai?
‎Nu.
‎Foarte bine.
‎N-ai răspuns.
‎Nu vorbesc cu străinii.
‎Dar voi comanda o pizza ‎dacă ești interesat.
‎Doar dacă are carne.
‎Va avea.
‎- Cum e? ‎- Bună.
‎Bună? Cărnoasă?
‎Au ucis o cireadă întreagă de animale ‎ca să aveți atâta carne pe pizza.
‎Are gust bun.
‎- Vreți de la mine? ‎- Sigur.
‎- Pune pe a ta. Poți s-o iei pe toată. ‎- Bine. Îmi place.
‎TE IUBESC ‎HENRY
‎DRAGĂ TATĂ, ‎TE IUBESC, HENRY
‎Nu-i de mirare că nu puteai dormi. ‎Sunt atâtea chestii aici.
‎Să le adunăm, bine?
‎- Serios? ‎- Da.
‎După tine.
‎- Tu prima. ‎- Nu, te rog.
‎- Să nu ne certăm. ‎- Bine.
‎Pot lua chitara Les Paul a tatei?
‎Bine, băiete. Poftim.
‎- Mulțumesc, mamă. ‎- Da.
‎Eu vreau pistolul.
‎- Care pistol? ‎- Al tatei.
‎Ei bine, e în seif, și nu am codul.
‎Și chiar dacă aș avea codul, ‎m-aș scăpa de el.
‎De ce vrei pistolul?
‎Pentru protecție, ‎acum eu sunt bărbatul în casă.
‎Nu știu de unde scoți ‎prostiile astea patriarhale,
‎dar nu ești bărbatul casei, ci un copil.
‎Eu sunt femeia casei ‎și eu mă ocup de protecție.
‎Așa că... poți lua tobele.
‎Da!
‎- M-a jucat pe degete? ‎- Destul de sigur.
‎Stai. Scuze. E un pistol aici?
‎Da.
‎Scuze.
‎La naiba, e greu.
‎Ce greu e!
‎De ce n-am angajat pe cineva?
‎Pentru că suntem femei emancipate.
‎- Și cred că ți-am zis că va fi cathartic. ‎- Ei bine, nu e.
‎Acum știm.
‎Să angajezi bărbați ca să facă ‎ce le spunem e tot emancipare.
‎Da. Am înțeles.
‎Apreciez că-mi faci loc.
‎Da. Apreciez că mi-ai zis de depozit.
‎Știi, am văzut camera copilului ‎la casa lui Steve.
‎Casa ta.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Nici el nu putea intra acolo.
‎Nici nu s-a uitat când am deschis ușa.
‎Ți-am zis că nu se descurcă ‎cu sentimentele.
‎Sincer, nu-l pot învinui, știi.
‎Suferința are efecte ciudate. Știi?
‎Voi ați trecut prin ceva dur.
‎Da.
‎Așa a fost.
‎Sfinte Sisoe!
‎Ești bine?
‎Da.
‎Știi ceva?
‎E pentru tine.
‎Credeam că poate o voiai înapoi.
‎Doamne!
‎Mulțumesc.
‎- Ai furat-o? ‎- Nu.
‎Steve a zis că o pot lua.
‎Aș fi furat-o dacă trebuia.
‎Ce drăguț!
‎Știi, Steve a zis ceva ‎ce chiar m-a deranjat.
‎Ce?
‎Că ești țicnită.
‎Da.
‎Era ca o poreclă deja.
‎Dar nu e în regulă.
‎Bărbații ne numesc țicnite prea des.
‎Doar ca să ne submineze, știi?
‎- Ai dreptate. ‎- N-ar trebui să poți spune cuiva așa.
‎Nu, așa e.
‎„Țicnit” ar trebui să ajungă ‎ca vorba cu „r”.
‎Cuvântul cu „r”?
‎Nu mă face să zic.
‎- Retar... ‎- M-am prins.
‎Nenorocitul naibii!
‎Ce? Care-i problema?
‎Așteaptă aici.
‎Ce faci?
‎Jen?
‎Ce dracu' faci?