‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫תחממי את זה 35 דקות בחום של 150 מעלות.‬
‫תודה, קארן, אבל את באמת לא צריכה...‬
‫זו הפרשנות שלי ללזניה מקסיקנית.‬
‫אחלה.‬
‫אין בעיה. אנחנו לא רוצים שתרגישי לבד.‬
‫ג'ף ואני תמיד כאן, אם תרצי לדבר.‬
‫תודה.‬ ‫-אני לא מסוגלת לדמיין מה עובר עלייך.‬
‫תדמייני שג'ף נדרס ומת מוות פתאומי ואלים.‬
‫זה די דומה.‬
‫כן.‬
‫טוב, תחזירי לי את התבנית בהזדמנות.‬ ‫זה לא...‬
‫- לגונה ביץ', עמדת מציל -‬
‫- ידידי גן עדן -‬
‫- סדנת אבל -‬
‫פאק!‬
‫אלוהים.‬
‫תוותרי על הקפה. הוא נורא.‬
‫הכנתי אותו.‬
‫אה, סליחה.‬
‫סתם, אני צוחקת.‬
‫אני צוחקת.‬
‫אני ג'ודי.‬
‫היי. אני ג'ן.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬
‫את באה לקבוצה הזאת הרבה?‬
‫לא, זו הפעם הראשונה שלי.‬
‫גם שלי.‬
‫סליחה. אני מקווה שזה לא מוזר.‬
‫את מתווכת?‬
‫יש לי הרגשה שראיתי את הפרצוף שלך‬ ‫על ספסל בתחנת אוטובוס‬
‫עם הומו חמוד.‬
‫כן.‬ ‫-מה?‬
‫כן, זאת אני.‬
‫וכריסטופר, שחושב שהוא לא נראה הומו בתמונה.‬
‫לא התכוונתי להעליב. אני מתה על הומואים.‬
‫איזה ספסל ראית?‬
‫נדמה לי שבתמונה את עומדת ככה...‬
‫לא.‬
‫לא? והוא כזה...‬
‫לא, התכוונתי לשאול איפה את גרה.‬
‫אלוהים.‬
‫סליחה. ניופורט ביץ'.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫את גרה בניופורט?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫כן. גם אני מרגישה שאני לא שייכת לשם.‬
‫זה לא דבר רע בהכרח.‬ ‫-כן.‬
‫אבל אם תצטרכי פעם מתווכת, פשוט...‬
‫וואו. תודה, אולי אתקשר.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה. אני מקווה שזה לא מוזר.‬
‫אפשר לחבק אותך?‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫אני רואה שהצטרפו אלינו כמה אנשים חדשים.‬
‫היי, אני ג'ודי.‬
‫היי, ג'ודי.‬ ‫-היי, ג'ודי.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ברוכים הבאים ל"ידידי גן עדן".‬ ‫אני הכומר ויין.‬
‫כפי שחלקכם יודעים,‬ ‫אני פותח את מעגל האבל בסיפור‬
‫על האובדן שהוביל אותי למקצוע הזה.‬
‫דודתי נפלה במדרגות,‬ ‫חטפה מכה בראש ודיממה למוות‬
‫לעיני בנה בן החמש.‬
‫והיא ירדה למרתף כי ביקשתי שתביא לי שתייה.‬
‫אז אני חי עם זה.‬
‫עכשיו אתם יודעים משהו קטן עליי.‬
‫אלוהים.‬
‫אני מעריך את זה.‬
‫את רוצה לשתף אותנו באובדן שחווית?‬
‫כן. איבדתי את הארוס שלי לפני שמונה שבועות.‬
‫זה קרה בפתאומיות.‬
‫רגע אחד אכלנו ארוחת ערב יחד,‬ ‫ופתאום הוא מת.‬
‫צר לי.‬
‫תודה.‬
‫התקף לב?‬ ‫-כן. הוא היה בן 44.‬
‫זה מבאס. מצטערת.‬
‫תודה.‬
‫תודה ששיתפת אותנו.‬
‫בשבוע שעבר התחלנו לדבר על "המילה האסורה".‬
‫מחילה.‬
‫מחילה אינה דבר פשוט.‬ ‫דרוש לכך זמן, לפעמים אפילו חיים שלמים.‬
‫אבל יהיו הנסיבות אשר יהיו,‬ ‫כולם ראויים למחילה.‬
‫אתה באמת חושב ככה?‬
‫ישו חשב ככה.‬
‫אמן.‬
‫סליחה.‬
‫איך אני אמורה למחול לאדם שדרס את בעלי,‬
‫ואז נסע והשאיר אותו מדמם בשולי הכביש?‬
‫איך אמחל לו?‬
‫זה הכול.‬
‫אני לא רוצה להיכנס לזה. שמישהו אחר ידבר.‬
‫תתקדמי בקצב שלך.‬
‫מותר לך להרגיש מה שאת מרגישה -‬ ‫כועסת, עצובה, מתגוננת...‬
‫אני לא מתגוננת, בסדר?‬
‫אני עייפה.‬
‫גם אני עייפה.‬
‫תוכלי להרחיב על כך?‬
‫כן. אני לא מצליחה להירדם.‬
‫גם לפני כן היו לי בעיות בשינה, אבל...‬
‫מאז שטד מת, אני לא ישנה בכלל.‬
‫לא שינה טבעית, על כל פנים. אבל...‬
‫ואני לא רוצה כדורים.‬
‫אני לא אוהבת לקחת כדורים,‬ ‫ויש לי שני בנים,‬
‫והם זקוקים לי, אז אני לא אהפוך ל...‬
‫אימא זומבית שמסוממת‬ ‫מזנקס ואמביאן, אתם יודעים?‬
‫היי!‬
‫היי.‬
‫אני ערה כל הלילה.‬
‫את מוזמנת להתקשר. נוכל לא לישון יחד.‬
‫זו אמורה להיות לזניה מקסיקנית.‬
‫למה יש בפנים צימוקים?‬
‫אני באמת לא יודעת.‬ ‫-לי זה טעים.‬
‫נמאס לי מאוכל של אנשים אחרים.‬ ‫-גם לי.‬
‫אני מתגעגע לאוכל של אבא.‬
‫גם אני.‬
‫זה כל כך לא הוגן.‬
‫למה דווקא אבא שלנו מת?‬ ‫למה לא אבא של טיילר, ריק?‬
‫הוא כזה מניאק.‬
‫אני מחבב את ריק.‬
‫תישארי עד שאירדם. אבל ממש אירדם.‬
‫אני יודעת, בופ.‬
‫אימא?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא רוצה ללכת לביה"ס מחר.‬ ‫-מה אתה אומר.‬
‫אני רוצה לבוא איתך לעבודה.‬ ‫-אני יודעת, מתוק, אבל...‬
‫אי אפשר לעשות את זה יותר, בסדר?‬
‫עברו שלושה חודשים, ו...‬
‫הגיע הזמן שנחזור לשגרה.‬
‫אבל אני רוצה להיות איתך.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני יודעת, מתוק שלי.‬
‫אתה יודע שמה שקרה לאבא היה תאונה.‬
‫למיטב ידיעתנו.‬ ‫-צ'רלי, בבקשה.‬
‫מה שקרה לאבא היה תאונה חריגה.‬
‫שום דבר כזה לא יקרה לי, בסדר?‬
‫אני מבטיחה.‬
‫לא, זה לא העניין.‬
‫אני לא דואג שיקרה לך משהו.‬
‫לא?‬
‫אז מה מדאיג אותך?‬
‫אני לא רוצה שתהיי לבד.‬
‫- נוח, זה הזמן למכור את הבית! ג'ן -‬
‫- ג'ודי -‬
‫בסדר.‬
‫הלו?‬
‫ג'ודי?‬
‫כן.‬
‫זאת ג'ן מקבוצת האבל.‬
‫היי.‬
‫סליחה, אני אפילו לא יודעת למה התקשרתי.‬
‫לא, בחייך, אמרתי לך להתקשר.‬
‫זו שעה מאוחרת מדי?‬ ‫-לא.‬
‫את במיטה?‬ ‫-כן.‬
‫מה את לובשת?‬ ‫-מה?‬
‫מה את לובשת?‬
‫מכנסי טרנינג של בעלי‬
‫וחולצה שהוא קיבל כשרץ חמישה קילומטר‬ ‫כדי לגייס תרומות לחולי פסוריאזיס.‬
‫לאט יותר.‬
‫את מוזרה, ג'ודי.‬
‫תודה.‬
‫בעלך אהב לרוץ, או שהוא ממש שנא פסוריאזיס?‬
‫סליחה, את לא חייבת לדבר עליו‬ ‫אם את לא רוצה.‬
‫לא, הוא אהב לרוץ.‬
‫הוא נכנס לקטע בגיל מאוחר, בסביבות 40.‬
‫מה גרם לו להתחיל לרוץ?‬ ‫-הוא נהיה שמנמן.‬
‫כן.‬
‫גברים מתנפחים בגיל העמידה.‬
‫כן, צמחה לו כרס בירה.‬
‫היה לו צוואר בירה.‬ ‫-צוואר בירה.‬
‫אז הוא התחיל לרוץ.‬
‫הייתי גאה בו.‬
‫הוא היה בכושר הכי טוב בחייו כש...‬
‫כשהוא נדרס.‬
‫אני מצטערת.‬
‫כן.‬
‫את אוכלת משהו?‬
‫עוגיית שוקולד צ'יפס של אנטנמן.‬ ‫את יודעת, הקטנות.‬
‫כן, אני מכירה אותן.‬
‫הוא תמיד היה מוזיקאי מוכשר, אפילו אז.‬
‫הוא היה הבחור היחיד שהכרתי‬ ‫שאהב את אני דיפרנקו.‬
‫אני מתה על אני.‬
‫וואו, בקושי דיברתי עליו מאז שהוא מת.‬
‫אפשר להפסיק. אני לא רוצה לחטט.‬ ‫-לא, זה...‬
‫זה נחמד.‬
‫קיבלת?‬
‫זה הוא?‬ ‫-לא, זה הבעל השני שלי.‬
‫יש לך עוד בעל? אז תהיי בסדר.‬
‫כן, אבל אם משהו יקרה לו...‬
‫סליחה.‬
‫שמעתי את זה.‬
‫תזרמי עם זה ולכי לישון.‬ ‫-לא, אני רוצה תמונה של סטיב.‬
‫אני צריכה לחפש.‬
‫מצאתי.‬ ‫-אלוהים. אוקיי.‬
‫רק רגע.‬
‫אלוהים.‬
‫זה הבית שלך?‬ ‫-כן.‬
‫הרבור רידג'?‬
‫כן.‬ ‫-זה בית מקסים.‬
‫הוא היה גבר נאה מאוד.‬
‫תודה.‬
‫כן, תמיד חשבתי שהוא מזכיר‬ ‫את ג'ון קנדי ג'וניור.‬
‫אלוהים!‬
‫ג'ון קנדי ג'וניור היה חתיך כל כך.‬
‫חתיך כל כך!‬ ‫-זה היה עצוב כל כך.‬
‫עצוב כל כך.‬
‫את עייפה.‬ ‫-כן.‬
‫אני באמת עייפה. את לא?‬
‫לא, אבל לא אפריע לך.‬
‫לא.‬
‫אכפת לך...‬
‫אכפת לך לחכות על הקו עד שאירדם?‬
‫בסדר.‬
‫כלומר, עד שממש אירדם.‬
‫בטח, כמובן.‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬
‫להמשיך לדבר?‬ ‫-לא, זה יפריע לי להירדם.‬
‫אוקיי, בסדר.‬
‫בסדר?‬
‫- דיור מוגן ביץ' הייבן, פעילויות -‬
‫אילו ידעתי שאני עומדת למות,‬ ‫הייתי מתחילה לעשן מייד.‬
‫אלוהים, כן.‬
‫נכון?‬ ‫-מייד.‬
‫עישון זה הדבר הכי טוב שהורג אותך לאט.‬ ‫-אני מתה על זה.‬
‫"עובדות החיים" משודרת.‬ ‫-מה? באיזה ערוץ?‬
‫ערוץ 391.‬ ‫-ערוץ 391.‬
‫אהבתי נורא את התוכנית הזאת.‬
‫גם אני.‬
‫איך לא ידעתי שהיא משודרת בלילות?‬
‫וחשוב מכך, למה כולן בנות 15,‬ ‫אבל טוטי בת תשע?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אמרו לך פעם שאת דומה לבלייר?‬
‫מה? לכי תזדייני!‬
‫ברצינות, תזדייני!‬ ‫-למה?‬
‫אני ג'ו.‬
‫איך את ג'ו?‬
‫אני יושבת בסלון החיצוני שלך‬ ‫וצופה בטלוויזיה ליד הג'קוזי שלך.‬
‫את בלייר.‬ ‫-אני ג'ו‬‫, לכל הרוחות‬‫!‬
‫בסדר.‬ ‫-למה?‬
‫מי את?‬ ‫-טוטי.‬
‫זה מורכב.‬
‫איך את ג'ו?‬ ‫-כי אני קשוחה.‬
‫אני מברוקלין.‬
‫את מברוקלין?‬
‫איך לא ידעתי את זה?‬ ‫את לא נשמעת כמו מישהי מברוקלין.‬
‫היה לי מבטא פעם.‬
‫איך נשמעת?‬ ‫-כמו מישהי מברוקלין.‬
‫איך?‬
‫ככה.‬
‫זה מהמם.‬ ‫-אני שונאת אותך.‬
‫את באמת ג'ו.‬ ‫-כן.‬
‫כזאת ג'ו.‬ ‫-כן, אני טיפוס.‬
‫כריסטופר, השותף העסקי שלי,‬ ‫אומר שהכעס שלי "בעייתי".‬
‫אישית, אני חושבת שהכעס שלך מובן לגמרי.‬
‫טוב, עוד לא ראית אותי כועסת באמת.‬
‫כלומר, יש דרכים בריאות יותר לתעל אותו.‬
‫נניח, מדיטציה.‬ ‫-אני עושה מדיטציה.‬
‫בדרך שלי.‬
‫את עושה את זה הרבה?‬
‫לא, רק בכל פעם שאני רואה פגוש‬ ‫עם מכה בגודל של בן אדם.‬
‫בסדר.‬
‫השוטרים אמרו שקשה מאוד‬ ‫לפענח תאונות פגע וברח, אז...‬
‫אבל את חושבת שאולי תמצאי ככה‬ ‫את הנהג הדורס?‬
‫לא.‬
‫אבל זה משפר את ההרגשה שלך?‬
‫לא ממש.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫מה את עושה?‬
‫זה חוקי. תירגעי.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא, תודה.‬
‫אני לא בקטע של סמים.‬
‫זה לא סם. זה צמח.‬
‫וזה יעזור לך לישון.‬
‫את לגמרי מעשנת ח‬‫שיש‬‫.‬
‫בסדר, עישנתי עם טד, אבל זה היה לפני שנים.‬
‫שמחתי להחזיר אותך לעסק.‬
‫כן.‬
‫ישר מרגישים טוב.‬ ‫-כן.‬
‫אפשר לומר משהו מוזר?‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫למה?‬
‫לא יודעת, כי נכנסת לי לחיים כמו...‬
‫פיית גראס מוזרה.‬
‫וכי...‬
‫לא אמרת ועשית את הדברים המטומטמים‬ ‫שכולם אומרים ועושים,‬
‫שרק גורמים לך להרגיש עוד יותר בודדה,‬ ‫את יודעת?‬
‫וכי לא נגעלת מהדרך שבה אני מתאבלת.‬
‫תודה גם לך...‬
‫מאותן סיבות.‬
‫אני בטוחה שקשה לך‬ ‫להיות לבד בבית הגדול הזה בלי סטיב.‬
‫כן.‬
‫זה ממש קשה.‬
‫אני מתגעגעת אליו.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני יודעת שאת יודעת.‬
‫הג'וינט נכבה.‬ ‫-ממילא עדיף שתפסיקי.‬
‫כנראה. אני לא מרגישה את הלשון.‬
‫את כל כך מסטולה.‬
‫למה נתת לי את זה?‬
‫לא יכולת פשוט...‬
‫אנחנו צריכות לבדוק...‬
‫אלוהים.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫אלוהים.‬
‫ערב טוב.‬
‫לבוא?‬ ‫-לא, אני באה אלייך.‬
‫מה?‬
‫בחייך, את תמיד באה אליי.‬
‫את לא יודעת איפה אני גרה.‬ ‫-בטח שאני יודעת.‬
‫ואני עוד רגע אצלך.‬
‫ג'ודי!‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫אתה סטיב?‬
‫כן.‬
‫אתה בחיים.‬
‫כן.‬
‫סליחה, השעה 11 וחצי בלילה.‬ ‫מה קורה? אני מכיר אותך?‬
‫לא. אני...‬
‫שמעתי הרבה...‬
‫- ג'ודי -‬
‫עליך.‬
‫ג'ודי כאן?‬
‫ג'ודי כבר לא גרה כאן.‬
‫לא?‬ ‫-לא. נפרדנו לפני חודשיים.‬
‫וואו.‬
‫זה...‬
‫וואו.‬
‫היי, ג'ן. אני יכולה להסביר. תחזרי אליי.‬
‫אני כ"כ מצטערת. בבקשה, תני לי להסביר.‬
‫רגע, איך את מכירה את ג'ודי?‬
‫חשבתי שהיא חברה שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫אם תראי אותה, תגידי לה שלא תבוא הנה‬ ‫כשאני בעבודה? אני מחליף מנעול.‬
‫סליחה. מצטערת על ההטרדה.‬
‫זה בסדר. פשוט התכוונתי להיכנס לאמבטיה.‬
‫בסדר.‬
‫אתה יודע...‬
‫אולי עדיף שהיא לא תדע איפה אתה גר.‬
‫זה שוק של מוכרים.‬
‫שוב, אני מתנצלת.‬
‫מה חשבת לעצמך?!‬
‫ג'ן, בבקשה.‬ ‫-מה?‬
‫אני יכולה להסביר.‬ ‫-אוקיי.‬
‫מה קורה כאן?‬ ‫-תספרי להם מה קורה.‬
‫לא, אני...‬ ‫-קייט ואלי רבות.‬
‫זה מסובך מאוד.‬ ‫-זה לא מסובך.‬
‫הארוס שלה לא מת, בסדר?‬
‫אלא אם כן הרוח שלו פתחה את הדלת אתמול.‬
‫זה באמת יהיה מסובך.‬ ‫אבל זה לא מסובך, כי הוא לא מת!‬
‫מה זה היה? מדליק אותך‬ ‫להעמיד פנים שאנחנו עוברות אותו דבר?‬
‫לא, ברור שלא.‬ ‫-לא?‬
‫נהנית לשקר לי, לשקר לכולם,‬
‫ולהמציא את כל הסיפור המזדיין?‬
‫את לא שייכת לכאן, כי הוא לא מת, ג'ודי.‬
‫הוא נפרד ממך!‬
‫כנראה כי את פסיכית‬ ‫שמשקרת ואומרת לכולם שהוא מת.‬
‫ג'ן, בבקשה, תירגעי.‬ ‫-תני לה לדבר.‬
‫אני לא רוצה שהיא תדבר, קייל!‬
‫עכשיו זה נהיה מעניין. קדימה, ג'ודי, תדברי.‬
‫אני לא יודעת מה לומר.‬ ‫-אלוהים, זה היה מרגש. נכון, חבר'ה?‬
‫ג'ן, אני ‬‫מאוד ‬‫מצטערת.‬
‫אין לך מושג בכלל.‬
‫אני...‬
‫אני רוצה לבקש סליחה מכולכם. באמת. אני...‬
‫אני לא יודעת למה.‬ ‫לא ניסיתי לעבוד עליכם או לפגוע בכם.‬
‫לא התכוונתי לפגוע באף אחד, אני נשבעת.‬
‫פשוט...‬
‫זה נכון.‬
‫סטיב בחיים.‬
‫כן, הוא לא מת. הוא חי.‬ ‫-כן.‬
‫הוא לא מת לפני חודשיים,‬ ‫אבל באמת איבדתי אותו,‬
‫כי הוא נפרד ממני.‬
‫אלוהים, זה לא אותו דבר!‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני יודעת.‬
‫פשוט... הוא נפרד ממני כי...‬
‫הוא נפרד ממני כי שנינו רצינו מאוד ילדים.‬
‫וניסינו, ניסינו במשך שנים ו...‬
‫לא יכולתי.‬
‫כל פעם עברתי הפלה טבעית.‬
‫צר לי‬‫ מאוד.‬
‫תודה.‬
‫בואי נחזיר אותך לחדר.‬
‫זו הייתה ההפלה החמישית.‬
‫באמת חשבתי שיהיה לי תינוק, שתהיה לי משפחה.‬
‫ואז גיליתי שמשהו בתוכי מקולקל.‬
‫אני חושבת שכל זה...‬
‫קצת דפק לי את השכל.‬
‫אני נשבעת, אני לא בן אדם רע.‬
‫באמת שלא.‬
‫לא משנה.‬
‫לא הייתי צריכה לבוא הנה.‬
‫ג'ן, מ‬‫צטערת מאוד ‬‫שפגעתי בך.‬
‫זה הדבר האחרון שרציתי לעשות.‬
‫הידידות שלנו חשובה לי מאוד.‬
‫באמת.‬
‫שיט! אני מצטערת. אני מצטערת כל כך.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫זה סיפור עצוב.‬ ‫-כן, אם מאמינים לו.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫שלי?‬
‫מה איתה?‬ ‫-כן. תמצאי קבוצה אחרת, ג'ודי.‬
‫כן, לינדה! תודה.‬
‫ג'ן, ג'ודי סובלת, ואני יודע שגם לך כואב,‬
‫אבל זה לא נותן לך זכות לתקוף אותה ככה.‬ ‫-אתן לא מבלות יחד כל הזמן?‬
‫איך לא ידעת שום דבר?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בכל מקרה, לג'ודי יש זכות מלאה‬ ‫לשבת במעגל הזה.‬
‫כן. כלומר, במובן מסוים,‬ ‫החיים שלה עצובים יותר מהחיים של כולנו.‬
‫אלוהים. היא שיקרה.‬
‫ג'ן, כולם מתאבלים בצורה שונה.‬
‫ג'ודי שיקרה, את חטפת התקף זעם מבהיל.‬
‫כולנו מנסים כמיטב יכולתנו,‬
‫אבל את חייבת להתחיל‬ ‫להשתלט על הכעס שמבעבע בתוכך.‬
‫אל תיתני לו להוסיף כאב לחיים שלך.‬
‫טוטי המזדיינת.‬
‫היא שם.‬ ‫-תודה.‬
‫היי.‬
‫יכולת לספר לי.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אבל לא סיפרתי. הייתי צריכה לספר,‬ ‫ולא סיפרתי. אני לא יודעת למה.‬
‫כי יש לך בעיות.‬
‫אין לך מושג.‬ ‫-גם לי יש בעיות.‬
‫מותר לך.‬ ‫-גם לך, ג'ודי.‬
‫כלומר... בסדר, מוזר ששיקרת בקשר לסטיב,‬
‫זה דפוק לגמרי, אבל...‬
‫אולי קל יותר לשקר‬ ‫מאשר לספר את האמת בנוגע לשאר הדברים.‬
‫אולי.‬
‫סליחה שאמרתי שאת לא שייכת לקבוצה.‬
‫גם את איבדת הרבה.‬
‫אלה היו רק הפלות. אני לא באמת...‬
‫אני חושבת שזה אובדן אמיתי.‬
‫כלומר, לא אם רפובליקני ישאל אותי, אבל...‬
‫שמעת דופק,‬
‫והתאהבת בדופק הזה.‬
‫כן.‬
‫בואי, יש לי ממחטות וויסקי בחדר.‬
‫את גרה כאן?‬ ‫-כן.‬
‫כאן?‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫אז כאן היית בכל פעם שדיברנו בטלפון?‬
‫כן.‬
‫מרשים לי להישאר כאן עד שאמצא דירה.‬
‫תמיד מתפנים חדרים.‬
‫אני בטוחה.‬
‫יש כאן ריח מוזר.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫מתרגלים לזה.‬
‫בסדר.‬
‫חשבתי שלא תדברי איתי שוב.‬
‫כעסת כל כך.‬ ‫-אמרתי לך שלא תאהבי את זה.‬
‫ממש לא אהבתי.‬
‫זה היה קצת מפחיד.‬ ‫-סליחה.‬
‫תקשיבי...‬
‫ביתן האורחים שלי פנוי.‬
‫זה היה סטודיו המוזיקה של טד,‬
‫אבל הוא כבר לא משתמש בו.‬
‫את מוזמנת.‬
‫מוזמנת לעשות מה?‬
‫לעבור לגור איתנו.‬
‫וואו, זה נדיב מאוד מצידך,‬ ‫אבל את לא צריכה לרחם עליי‬
‫רק כי אני אישה עקרה בת 41‬
‫שגרה בדיור מוגן.‬ ‫-ברור שכן.‬
‫ברצינות, בואי.‬
‫אני אשמח אם תבואי.‬
‫תודה.‬
‫עכשיו מותר לחבק אותך?‬ ‫-לא.‬
‫בואי הנה.‬
‫את טובה בחיבוקים.‬
‫- למכירה -‬
‫בסדר.‬
‫זהו זה.‬
‫אמרתי לך.‬