KAPITEL 16 KLIMAKS
KLOKKEN 02.00
Ingen kommer til at se os.
Jo, men de ved ikke, hvad vi laver.
Vi er nødt til at starte, siger Alan,
-cirka der. -Ja.
-Hjørnet, ikke? -Jo.
Vi må ringe til Lisa. Vi kan ikke se, hvor vi er på vej hen.
Hej. Kan du køre over til laden
og dreje rundt og pege bilen på mig?
-Og så kan jeg se, hvor jeg er på vej hen. -Okay.
Okay, K, kan du høre mig?
Ja, højt og tydeligt. Okay, læg den.
-Så sigt efter lysene? -Ja.
Nu!
Hvordan ser det ud?
Ja, godt.
Langsomt.
PUBBEN
DEN FOREGÅENDE EFTERMIDDAG
Jeg vil ikke tale for højt herinde,
fordi væggene har ører, som vi ved.
Men vi er nødt til at få strøm og vand til restauranten.
Problemet er, hvis vi går ud nu
og graver grøften, vil folk se det.
Men ser man bare traktorlys efter mørkets frembrud,
-vil man antage... -At han arbejder sent.
Ja. Hvad koster røret? Hvor mange pund per meter?
Ja, ja, hvis vi går lige over marken...
Vi kunne have fået ideen, før vi plantede byg.
Det vokser flot.
Kæmpe heste, der løber sammen, gør alt ujævnt.
Jeg aner ikke, hvad I snakker om.
Hvordan går det?
Vi er en tredjedel af vejen.
Der er den.
Lade, snart restaurant.
Stop.
Mine hænder, mine hænder.
Videre.
Det er latterligt. Vi prøver at lave økologisk landbrug.
Start en restaurant, så vi kunne gøre køerne rentable.
Vi støtter lokale landmænd, men vi skal gøre det om natten,
så landsbyen ikke ser os.
Men vi havde intet valg.
Vi måtte ty til lusk og hemmeligheder.
For efter de lokale myndigheder afviste
at give os lov til en simpel vej på gården,
var vi begyndt at tro, at de var på krigsstien.
Hvad helvede er alt det?
Du almægtige. Se.
Det er formentlig for at forhindre parkering til butikken.
Men se, hvor langt de er gået.
Hvad... Man kan ikke blokere indgangen til min egen mark.
Hvem det end er, er bindegale.
Vi finder Charlie Ireland. Han ved, hvad han skal gøre.
-Har du set det? -Jeg er forbavset.
-Ja. -Det...
Tal om at være aggressive.
Der er ingen konsultation.
-Ingenting. -Nej.
Der er to kilometer af dem.
Det er ret bogstaveligt talt så langt, øjet kan se.
Nogen har sprøjtet, hvor de skal markeres.
Hvor de skal stå.
De har sat dem foran portene.
Ja. Jeg tænkte, hvordan kommer jeg ind...
Vi kan ikke få traktorerne på markerne.
-Ulovligt. -Du må ikke stoppe.
Du må desværre ikke stoppe der.
Kommunen har gjort det soleklart,
at den ældre herre ikke må stå af bussen.
Og han skal rejse to kilometer derned.
Gerald? Nej, nogen forklædt som Gerald.
-Det er Gerald. -Og fru Gerald.
-Han må ikke stoppe. -Nej.
Normalt ville vi have talt med Gerald.
Men han må ikke stoppe.
Så det får mig til at tænke, hvad tænker de ellers?
Hvad vil de gøre? De stopper ikke her.
Det er kun første stadie af total indgriben mod stedet.
Vores bekymring var, at selvom vi havde fået at vide,
at vi havde ret til at gøre laden til en restaurant,
var vi forpligtet til at informere kommunen.
Hvilket ville give dem mulighed for at prøve at stoppe det.
...detaljer om hvordan.
Så Charlie og jeg var enige om, at den bedste taktik var farten.
Hvad vi vil gøre,
er at sende en e-mail og underrette kommunen om vores planer.
Og så må vi bløde og svede
for at få restauranten bygget, udstyret og i drift på to dage.
Vores håb er, at når e-mailen gennemgår
kommunens kommandovej, vil restauranten være i drift,
før de har tid til at protestere.
DIDDLY SQUAT GÅRDBUTIK
Med planen på plads...
Du har tre søjler.
-Ja. -Køkkenet optager den første.
...satte jeg mig ned med Alan for at gennemgå byggearbejdet.
Hvad anbefaler du til gulvbelægning?
Ja. Få det i niveau.
Læg det grove, nogle paller, og finer på toppen.
Vi holder det rustikt. Vi har en dejlig finish.
-Og her lægger vi græs. -Ja.
Mellem de her søjler vil jeg gerne,
altså foran, vil jeg gerne sætte skodder,
som man kan trække ned og låse, så det bliver en sikret enhed.
Så vi får brug for en luge der
til Lisas VIP-spisestue.
-Hvor mange skal der være plads til? -Fire.
Ikke fire af mig og dig.
-Nej... -For fanden da.
Døren åbner indad.
Den må vi vende, for den kan vælte et bord.
-Sandt. Og et lille vindue. -Jeg lægger nyt tag på.
-Du sætter ikke glas der. -Skodder. Træ.
Okay.
Med væggen...
Folk ville kalkbehandle den, det dræber alt.
Lad de naturlige sten stå. En god, ren overflade.
Oven i den allerede lange jobliste
skulle Alan også installere og føre rør til køkkenet.
Så jeg glædede mig ikke til at give ham tidsplanen.
Vores store problem er,
at vi skal fortælle kommunen, at det her sker.
Vi skal have det fuldt funktionelt på...
Ja.
-To dage. -For helvede.
Ja. Kan du huske Challenge Anneka?
Det bliver sådan, for så snart vi siger det,
før de kan komme og sige: "Det er ikke levedygtigt,"
skal vi kunne sige. "Det er det. Vi har gjort det."
Ja, forstået.
Så i de næste ti dage skal der være bomstille.
Intet.
Og så snart vi sender e-mailen,
sætter vi i gang.
Vi skulle have ti dage, før vi sendte mailen,
så Alan kunne finde mandskab og alle materialerne.
Jeg havde også brug for tid til presserende
landbrugsopgaver, såsom at hjælpe Viktor,
vores ukrainske biavler, med at bygge nye stader
tæt på det pollenrige slangehoved.
-Ukraine? Familien okay? -Ja, de er okay.
De er okay. De er i live, det er det vigtigste.
Raketterne flyver... men de er hårdføre.
Vi krydser fingre.
Jeps.
Okay. Ikke stikke mig.
De er nødt til at danse rundt, ikke?
De vralte-danser, når de finder en nektarkilde.
Så når slangehovedet vokser,
vil der ske det, at en af bierne finder den,
og så kommer den tilbage og danser udenfor stadet,
og det viser de andre, hvor langt der er til slangehovedet.
Og i hvilken retning, ikke?
Jo.
Se der.
-Det drypper med honning. -Ja. Lækkert.
Mageløst, ikke? Sikke nogle gode dyr.
Væsner. Bæster.
Så var der den årlige inspektion
for at forny mit røde traktorcertifikat.
Vi har spildt lidt.
-Det skal fejes op. -Et kvalitets Kite-mærke,
der kræver, at en gård er ren og veldrevet.
Hvis vi kan lukke døren og se, at den er tæt, er det godt.
Fint.
Undskyld, forkerte knap.
Jeg trykkede virkelig på den forkerte.
Det kan jeg ikke hjælpe med nu.
Hvor tit tjekker I kvæget?
-Tjekker dem? Hver dag. -Ja.
-To gange om dagen. -Okay.
Nej, jeg ved altid, hvor de er.
Køer.
Hvor helvede er de?
De får sig noget at drikke.
Jep.
Nej.
Køer.
Det er virkelig pinligt.
Jep.
Da inspektøren gik,
var jeg ikke sikker på, om jeg ville få mine røde traktor-mærker.
Men det gjorde jeg, og den næste dag
blev jeg fanget af en spændt Kaleb, der havde flere gode nyheder.
-Jeg har noget at vise dig. -Telefonen, ja.
I de sidste uger,
når nogen fandt telefonen frem, sad mit hjerte i halsen,
fordi vi alle havde filmet Pepper og tyren
i håb om, at de ville parre sig.
LISA KAMERA
Indtil videre havde tyren kun snakket.
Men det var det.
Resten af tiden swipede han til højre andetsteds.
Men jeg levede stadig i håbet.
-Jeg har videobeviser på tyren... -Nej.
-...der springer på Pepper.
Hun... Er det forspil?
-Han er på. -Og så...
-Færdig. De går. -Hvad?
-Han fik den aldrig ind. -Jo.
Jeg kan zoome ind, hvis du vil.
Han fik den ikke ind.
Se.
-Forspil, og sådan. Ikke ind. -Inde.
-Er han? -Ja, se...
Kan du se det lille spring til sidst?
-Det er historiens hurtigste sex. -Kaninerne er hurtigere.
Han pumpede godterne ind i Pepper.
Det er gode nyheder.
Han tog hendes mødom.
Jeg har set ham tjene fem sidste uge.
Jeg har set to, men jeg troede ikke, at det blev Peppers tur.
Jeg troede, han ville tage hundene først.
Det er strålende.
ONSDAG DEN 6. JULI
Ti dage var gået siden mit møde med Alan,
og i aften ville Charlie sende en e-mail til kommunen om vores planer.
Og i morgen ville det hektiske restaurant byggeri
og vores sidste chance for succes begynde.
Vi lægger dem på gulvet.
Alan havde samlet sine materialer på pladsen.
Paller er strålende. Det er virkelig genbrug.
Men han var stadig utilfreds med tidsplanen.
Det kræver sgu en stav.
Hvis stav? Åh, tryllestav.
-Det var din idé, så... -Ja, men vi blev enige om
at det skulle tage et par uger, ikke to dage, for fanden.
Kommer du op for at hjælpe os?
-Ja. Ja. -Lad os få pallerne op.
Jeg kommer med dem.
Lad os starte tidligt.
-Hvad tid? -Klokken seks.
-Lang dag, ikke? -Jo.
CHARLIES KONTOR
KL. 17.30
Vi bekræfter, at bygningen er en landbrugsbygning på mindre end 150...
Okay.
Det er det. Færdig. Nu... Sendt.
Kommunen ved det nu.
Så jeg har 48 timer til at omdanne lavlandsstalden til en restaurant.
TORSDAG KL. 06.00
En ting ad gangen.
At få køkkenet ind i morgen kræver, at gulvet er klaret.
Køkkenelementerne skal ind fredag morgen, ellers er vi færdige.
Lort.
Efter at have lastet pallerne, der skulle danne bunden af gulvet,
satte jeg mod restauranten så hurtigt, jeg kunne.
Men at nå frem var sværere, end jeg troede.
Det her går ikke,
for jeg sidder i en traktor, og der kommer en bus.
Åh, lort.
Jeg er ked af det her.
Flot klaret, kommune. I har virkelig forbedret alt.
Ja, jeg er sikker på, at de har gennemtænkt det.
Sikket værktøj til at hente nogle få paller.
Forsigtig, ødelæg dem nu ikke.
Ja.
Forsigtig, så de ikke går itu.
Flyt jer. I ved, hvordan han er.
-Er de faldet af? -Ja, vi har dem.
Jeg bakker ud nu.
Hvad siger du? Kan du bakke nu?
Jeg vil ikke...
For helvede. Det her bliver lidt akavet.
Højre bagud... Nej, det går ikke.
Jeg må køre forlæns. Jeg kan ikke bakke.
Kom nu, Lambo. Du kan godt komme rundt om.
Han rammer vel ikke stolpen.
Lad os vædde.
Jeg ramte faktisk ikke stolpen,
fordi jeg ikke kom så langt.
Hvad er det?
Vent! Stop.
-Hvad? -Hvad fanden?
Du har viklet kabel om anhængerens hjul.
Se, hvad du har gjort.
Se alt metallet.
Lort.
-Ja. -Ja.
De er viklet rundt om bremsetromlerne.
Der er intet metalhegn derinde.
Ikke længere.
-Intet hegn nu. -Nej.
Hvorfor ventede du ikke på mig?
Helt ærligt. Jeg hentede læsseren.
-Jeg var ved at hente læsseren. Pis. -Jeg sad fast, fordi bussen var der.
Alan, lad Jeremy gøre det. Kom i sving.
-Ja, du skal arbejde. -Ja, jeg skal.
-Hvorfor ventede du ikke? -Fordi vi ikke har tid til at vente.
Ja, men nu gør vi det her.
Nu hvor jeg var bandlyst fra alt maskineri...
...gik arbejdet endelig i gang.
Flot arbejde.
Kun afbrudt af at Charlie var Charlie.
Hvem står for sundheds- og sikkerhedspolitikken?
Undskyld. Hvad siger du?
Fyren med skærebladet burde virkelig have
lidt mere beskyttelsesgrej på.
Du ved, briller, gnister, handsker.
-Du ved, det er bare... -Han gør det hver dag...
Hvad skal jeg sige?
-Kan du tage beskyttelse på? -Ja.
På trods af hønemors frygt mistede ingen lemmerne.
Men vi var stadig bagud efter den første dag.
Vi må lægge planker over det nye græs, ikke?
Det eneste gode var, at ingen lod til at bemærke, hvad vi lavede.
Okay. Jeg har ikke hørt fra kommunen.
Så det er godt.
Og det er 23 timer siden, de blev informeret om, at de får en restaurant
herude midt på vores gård.
FREDAG
Næste morgen var Alans sjak tidligt tilbage.
Og det var jeg igen ikke.
Fordi, da jeg prøvede at forlade gården,
fik jeg nyheder om problemer ved de gamle hønsehuse.
Der burde være 50 eller 60 høns herinde.
Lort.
Det er ikke gode nyheder.
Åh, nej. Flere.
Faktisk var der præcis ingen.
En ræv kan slet ikke komme igennem her.
En mink kan.
Jeg lover dig...
Da jeg var på vej mod min bil...
Alt, alt, alt, selv hytten.
...fortalte Lisa mig, at der var et problem med vandtrykket.
Vi kan ikke løbe tør for vand.
Hele køkkenet er lige derude.
-Det er meget lavt. -Pis.
Er der noget tryk på målerne på RO?
Jeg ved ikke, hvad RO er, og hvor målerne er.
Jeg får nogen herud i dag.
Vi åbner en restaurant.
"I dag" vil ikke rigtig hjælpe os.
"Nu" ville virkelig hjælpe.
Skide Brexit. Vi kunne have haft en polak sådan...
...han ville have gjort sådan.
Det var slet ikke gået i stykker.
Men endelig sad jeg i min bil
på vej ned ad vejen til restauranten.
Bogstaveligt talt.
Det her er... Hvem er du?
Hej, jeg skal afhente hos jer. Kurer.
Nogen hjælper dig deroppe. Tak.
Og du er?
Levering fra Station Mill-antikviteter.
Station Mill antikviteter?
Okay, godt. Tak.
Og du er Jack Carling. Du arbejder for os.
Og hvem er det i pickuppen?
-Hvad skal du? -Den unge pige har slået foden.
En af de ansatte er kommet til skade.
Dejligt. Tak.
Undskyld... Bare rolig.
Paddy. Det er okay.
Må jeg hente en skytte?
Rævene har taget vores høns.
-I aften. -Ja. Jeg tror ikke, det er en ræv.
-Hvad tror du, det er? -Mink.
-Må jeg stadig prøve at skyde den i aften? -Ja, ja, ja.
Ja. Tak, Paddy.
Velkommen til landbrug.
Lort.
Hvis du kan bakke igen eller komme over,
så kan jeg komme ud denne vej.
Jeg skal rundt om.
-Godmorgen, Alan. -Goddag.
-Okay. -Vi løber tør for vand.
Der er så meget i tanken.
Og så opdagede vi grunden til, at trykket var så lavt.
Nogen har ladet sprinkleren stå tændt,
så gulvet skal tørres først.
Lort.
Hvornår tror du, vi kan få køkkenet monteret?
Det skal være tørt nok...
For helvede.
-Er det køkkenet? -Ja.
-Lort. -Ja.
Er køkkenet ikke færdigt?
Jeg venter på, at gulvet er færdigt.
Kors i røven.
Problemerne og forsinkelserne var en konstant gene.
Jeg skal rundt om her, ser du.
Men dette er team Diddly Squat.
Og bordene skal kun derind.
Og vi var fast besluttede på at indhente det.
Jeg sender et tweet om, at restauranten åbner.
Fire bogstaver for meget.
KL. 15, TJENERTRÆNING
Så I den første sæson af Clarkson's Farm?
Nej.
Det her er dækket, medmindre det blæser fra vest,
i hvilket tilfælde alle bliver gennemblødt.
Toiletter er et problem.
De er 400 meter væk.
Hele menuen er dybest set oksekød.
Dybstegt oksecroquette. Knoglemarv på courgette.
Vi har en empanada med...
-Vi kalder det bagværk. -Det er bagværk.
Jeg er bare vant til hende her.
Jeg er argentiner.
-Er du argentiner? -Ja.
Det er tæt nok. Det skal nok forslå.
Er I klar til VIP-suiten?
-Ja. -Det er til, når David Beckham kommer,
eller Simon Cowell.
-Ja. Det er meget intimt. -Ja.
Jeg har brug for folk på min størrelse.
Se der. Fire knive at vaske op.
Dumt.
Jeg lægger dem på stolene.
-Se der, Alan. -Strålende.
Klokken 18, fantastisk nok, var Alans sjak og landskabsdrengene
færdige med alt deres arbejde.
Så Pips køkkenteam kunne starte.
Jeg vil være ærlig. Det var imponerende,
for det... Vi skulle gøre det på to dage.
Du sagde: "Det bliver stramt."
Færdig. Strålende.
Og se, hvem der kommer.
Ingen ringere end Kaleb Cooper med alle bordene og stolene.
Det er irriterende nok ret imponerende bakket.
Gad vide, om han bakkede ud af sin mors liv.
Han gjorde det nok med en anhænger på.
Da vi lossede møblerne...
...så vi en sær samling, der nærmede sig i byggen.
Først troede Kaleb, at det var kommunens lejemordere.
Men faktisk var det noget, jeg havde arrangeret.
-Har du det? -Ja.
Bring mig min bue
Af brændende guld
En lille godbid for et veludført arbejde.
Bring mig mine pile af begær
-Motivation. -Fedt. Kom, lad os gøre det.
Bring mig mit spyd
O skyer, udfold jer
Cotswolds herrekor.
Bring mig min ildvogn
Jeg vil ikke ophøre...
...der synger Jerusalem.
...fra mental kamp
Ej heller skal mit sværd sove i min hånd
Med et twist.
Før vi har bygget
Restauranten
I Englands grønne...
Jeg elsker det.
...og behagelige land.
Ja, vi har ingen vegetarmad.
LØRDAG KL. 07:00
RESTAURANTENS ÅBNINGSDAG
Vores første gæster skulle ankomme om fem timer,
og jeg bad for, at Clarksons gård
ikke ville blive til et af de realityshows...
DAGENS MENU OKSEKØD FRA VORES GÅRD
...hvor alt går galt mod uret.
Men to timer senere...
Hvad er det?
Det ligner rottegift. Få det vand fjernet.
Hvor vil du have opvaskemidlet? Og det.
Hvad fanden er alt det her?
Jeg bad idioten om større skeer.
Vi får et køleskab ind, men vi kan ikke have køleskabet hernede.
Vi har helt sikkert brug for et køleskab til her.
Det irriterende er, at vi åbner om to timer og 45 minutter.
Jeg troede, det var ideen at sætte det hernede.
Nej, slet ikke.
KL. 11.30
30 MINUTTER TIL ÅBNING
Alt det skal ud og varmes.
Der er et filmhold her,
så vi har 10.000 liter unødvendigt vand liggende.
Lort, det er maling. Hvad fanden?
Hvem fanden har efterladt maling her?
Hej, kommer du her?
Hvad hedder du så?
Zoe. Der var du.
Gæsterne er ankommet.
Vi rydder nu. Ryd alle.
Hvor vigtige I end er, begynd at forsvinde.
Hvad sker der derovre?
Du har lige fejet der. Det ved jeg.
Uvidende om kaosset på stedet, blev vores første gæster hilst
at vores bestyrer.
De ville blive kørt til restauranten
i en traktor med anhænger...
FOLD TRAPPEN FØR KØRSEL
...kørt af Kaleb, der virkelig havde gjort sig i stand til dagen.
Ikke at den store dag var klar endnu.
Jeg har ikke tid.
Vi har folk her, og vi har to pladser.
Charlie, hej.
Gider du pakke tallerkener ud?
Det ser godt ud.
-Har de sendt vejret? -Det er lige til øllet.
Gæsterne kom for ti minutter siden.
Intet er tilberedt.
Jeg må skrive på menuen:
"Nogle af tallerknerne kan indeholde Jeremy Clarksons pandesved."
Nej. Hvad laver du?
Hvor fanden er Lisa?
Perfekt.
Pip, fra nu af sender vi ikke biler herned.
Hvordan skal maden så nå frem?
Ikke med en bil. Så med en traktor?
Umuligt. For længe, hvis du vil åbne.
Er det Chris... For helvede.
Jeremy. Et af de vigtige stik er gået,
til hvor de laver mad pasta. Elektrikeren er ti minutter væk.
Så skynd dig.
De sveder, ikke? Okay, farvel.
Han går i panik.
Der er en lille smule forsinkelse.
Der er et elektrisk problem i den anden ende...
Der er sket en forsinkelse. Et elektrisk problem.
Så der vil være lidt ventetid.
Hvor længe tager det?
Fem minutter.
Kan jeg lægge den i min bil?
Jeg tror, vi skal moppe først.
Det kan vi ikke. Gæsterne er her.
Fint. Det er en gård.
Aldrig igen. Hvem venter du på?
Jeg har de her til servitricerne.
Her er et tip.
Hvis du har en opgave, så stig ud.
Løb. Vi skal flytte bilen.
For fanden. Der kommer en anden. Hvem er det?
Hvad fanden laver du?
-Hvad? -Jeg har mad.
Godt. Sæt den af.
Jeg indså nu, at min indre Gordon Ramsay
gjorde mere skade end gavn.
Så jeg tog en beslutning.
Jeg flytter mig selv nu.
Jeg elsker den måde, værten smutter,
fem minutter før restauranten skal åbne.
Nå, alle mand på dæk.
Jeg har noget vand, alle sammen.
Vil nogen have vand?
Værsgo.
Jeg siger fem minutter, og folk
tænker bare: "Sikke noget fis."
Sjov dag. Hvad foregår der?
Kan vi ikke bare skynde os? Tag det ud.
Flyt det hele derned.
-Pastakogeren virker ikke. -Der er en fejl på den.
Der er et problem med apparatet.
Okay. Så I kører bare?
Der er intet, vi kan gøre.
Ni. Ni af dem.
Kom nu.
Jeg laster folk. Op i røven med det.
Gå til enden, kom tilbage på denne side.
Ja. Tak.
Kaleb traf tilfældigvis det rigtige valg,
for mens han fragtede gæsterne til restauranten,
var Pips hold, der tydeligvis var vant til pres,
faktisk begyndt at lave mad.
Olivenolie, citronsaft.
Seks, syv, otte.
Efter en beroligende pille kom jeg tilbage.
Velkommen, allesammen.
En lettere usædvanlig måde at ankomme til en restaurant.
Men jeg lukker jer ud, og så er vi her.
Læg den væk.
Hvad?
Her. Klar. Gå.
Hej, venner. Hvordan går det?
Tak.
Jeg håber, I er klar til et festmåltid.
Okay. En portion mere.
Spisegæsterne kastede sig enten over mit selskab i Basil Fawlty-tilstand...
-Hvordan går det? Godt, I kom. -Goddag.
Velkommen. Tak, fordi I kom.
...eller Charlie, der fortalte dem mere om hvede, end de behøvede at vide.
Durumhvede i pastaen.
Jeg er især stolt af durumhveden,
fordi det normalt vokser i Italien,
og jeg dyrkede den under Berry Hill-syd.
-Var alt i orden? -Lækkert.
Tak.
Det sværeste var at få durumhveden fra Italien, altså frøene,
gennem tolden. De stod i Calais i ti dage.
-Ja. -Ja.
-Hvordan går det derinde? -Fantastisk.
Det her er virkelig godt.
Uundgåeligt kom øjeblikket, hvor nogen skulle bruge toilettet,
der var på ved gårdbutikken i den anden ende af marken.
Med den viden, at det kunne blive et problem,
havde jeg arrangeret et udrykningssystem.
Vi er for bange til at prøve nu.
Men desværre blev processen sinket af, at Charlie var Charlie igen.
Du skal have beskyttelsesgrej på. Det er alvorligt.
Se, hun skal tage hjem og dragt på.
Og der er hatten.
Okay. Undskyld. Jeg følger bare sundheds- og sikkerhedsreglerne.
Toiletpauser til side
lod folk til at hygge sig og nyde vores mad.
Og gennem eftermiddagen kom og gik der en lind strøm gæster.
Mange tak.
Jeg bebrejder ham ikke.
Fremad, lige nu!
Pas på! Kom nu! Fremad.
David Beckham dukkede faktisk op.
Som gjorde Diddly Squats venner såsom Georgia fra National Farmers Union.
Det er fantastisk at se det hele på plads.
Og Tim og Katie,
som havde solgt os vores køer, og ville se, hvordan de smagte.
Hej, hvordan har du det?
Hvad sagde du om Pepper?
Du sagde, jeg skal passe på Pepper.
Og Pepper har det sjovt.
Hun har en kæreste. Hun har masser af dejligt græs.
Hun er utroligt glad.
Pastaen er af durumhvede. Den bliver malet
på Matthews Mill, og de har en særlig type 00-mel...
Som aftenlyset blev gyldent på denne perfekte, varme sommerdag...
...måtte jeg knibe mig selv, fordi vi faktisk havde gjort det.
At vi havde åbnet en restaurant
på trods af sådan en skånselsløs modstand.
Men faktum er, i sidste ende er du ikke landmand.
Du er en mediepersonlighed.
Én mand i landsbyen har startet en "Stop Diddly Squat"
crowdfunding.
"Ansøgerens adfærd er skammelig.
"Det er "giv mig en finger, så tager jeg hele armen."
Alle dem, der går ind for afslag, stem venligst.
-De skriver rent ud... -"...afviser hermed ansøgningen..."
De kan ikke afvise p-pladsen, Charlie.
-Du kan anke. -Til statssekretæren?
Det vil koste en halv million, ikke?
I sidste ende.
Har du hørt om en landmand, der får afvist en vej på gården?
-Aldrig. -Aldrig.
Og da der stadig ikke var noget spor
af kommunens embedsmænd på bakken,
besluttede Charlie og jeg at fejre det med vores egen, iskolde øl.
Så jeg talte med Tim, koavleren, tidligere.
Han kiggede på laden og sagde: "Jeg har en lade.
"Præcis som den her, 800 meter fra Silverstone,
"hvor der er konstant trafik.
"Kunne jeg?"
Det fik mig til at tænke.
Tror du, landmænd vil se dette og tænke:
"Det er en rigtig god idé."
Siden du lancerede det hele på Twitter,
har landmænd sagt: "Hvad laver du? Hvordan gør du det?"
Det er ikke let, men hvis man investerer
tid og indsats, absolut.
Der er mange udsigter.
Mange mennesker har vidunderlige steder.
Særlige steder, fantastiske bygninger.
-Åben to aftener om ugen. -To eller tre aftener om ugen.
Maj, juni. Juli, august, september.
Det behøver det ikke være.
Er det sådan, de opererer i Cornwall, de små badesteder?
-De er åbne... -De knokler om sommeren.
-Det er virkelig givende. -Det er det.
Vi har ikke haft en negativ kommentar. De er begejstrede.
De elsker maden.
Alle går solbrune hjem,
en let ølbrandert og maven fuld af oksekød.
Du burde være tilfreds.
Det kan vi alle være.
Ærligt talt, det var ikke mig.
Jeg fik ikke engang ideen. Alan. Nej, jeg fik ideen til restauranten.
-Ja. -Du vendte øjne.
-Og så... -Ja. Jeg tager det hele tilbage.
-Men flot klaret. -Tak. I lige måde.
Da vi nu havde vores egen restaurant,
kaldte jeg hele Diddly Squat-klanen sammen den næste dag
til sen sejrsfrokost i solskinnet.
-Hvorfor har du alt... -Du præsenterede mig for det.
-Kan du så lide det? -Meget.
-Det er i live. -Det er ikke i live.
-Det ser meget levende ud. -Så værsgo.
Ja.
Jeg vil gerne sige tak til jer alle.
Virkelig. Tak til jer alle sammen.
Fantastisk.
-Skål, gutter. -Skål, gutter.
-Alan, du er en rockstjerne. -Tak.
-Tak, fordi du fik det bygget. -Alan, det er du virkelig.
Du har røvrendt dig selv i år.
Du har svigtet byggefaget ved at bygge det på to dage.
Samtlige bygmestre vil sige:
"Hvad tænkte du på? Det skulle have taget tre måneder."
Vi bekendte kulør, ikke?
-Men se engang. -Ja, se udsigten.
-Se lige det der. -Det er utroligt.
Vi er heldige.
Vi er meget heldige.
Ja, det er vi.
Vi kunne også fejre det faktum, at selvom vi alle havde haft travlt
med kommunen og restauranten og landsbyens idioter,
havde vi nået enden på endnu et landbrugsår.
Alt, hvad der manglede, var at høste.
Men der var stadig en uge til,
så det var tid til at give Kaleb en lille overraskelse.
Det var jo din fødselsdag.
Et par uger siden?
Du gav mig ingenting.
Men jeg har noget til dig nu.
-Har du? -Ja, det har jeg.
Og det er lige her. Klar?
-Det har jeg aldrig prøvet. -Det ved jeg.
Du har aldrig forladt landjorden.
Er det sikkert?
Den Augusta 109, kongen af helikoptere,
og den egentlige helikopter, de brugte i James Bond, den seneste.
Jeg har aldrig set James Bond.
-Undskyld? -Jeg har aldrig set James Bond.
Så det siger mig intet.
Har du aldrig set James Bond?
-Nej. -Og du har aldrig fløjet?
Jeg har aldrig fløjet.
Faktisk tager du min luftmødom.
-Jeg troede, du ville blive lykkelig. -Det er jeg. Jeg er bare bange.
G-manden.
Vil du med på en helikoptertur?
Så du vil have mig til at gå derover? Jeg holder min mås i sikkerhed.
Mit hjerte siger nej. Tag dine krøller af.
Jeg antog, at det var et nej, så jeg spændte det nervøse foster fast,
og han fik en afslappende briefing af piloten.
Det røde bånd om de store vinduer.
Trækker du i det, falder vinduet ud,
hvis du skulle klatre ud af vinduet, og hvis du kommer ud,
mens den kører, lukker jeg dig ud.
Hvis du ser nogen jagerfly fra Fairford Airshow,
-så sig til. -Hvorfor?
Vi har måske ikke set dem.
Hvis du ser et andet fly nærme sig os, så tænk ikke,
at de har set det, for det har de måske ikke.
Når vi kører, siger konen ikke, at der er biler ved siden af.
Jeg er dårlig.
Vi er ikke engang lettet.
Hold da kæft.
Kaleb er lettet.
Kaleb Cooper har forladt jorden for første gang i sit liv.
Hvad laver den?
-Den dingler bare rundt. -Hvorfor?
Se, det er gården.
Du kan nævne markerne. Det er...
-Taylor's. -Taylor's.
Du ser den fra luften for første gang.
Da vi fløj over nabogårdene
indså Kaleb, at helikoptere er ret nyttige.
Du har glemt en del. Se.
Hvad er der sket med den mark?
Jeg kender landmanden. Jeg bør tage billeder
og sende dem til landmanden. "Hvad har du gjort?"
Se, hvor tætte kørefurerne er.
Kan du se det?
Det er min første gang i en helikopter
med nogen, der kun kommenterer andre landmænds fejl.
-Se udsigten den vej. -Den er fantastisk.
Du elsker det nu.
Det er fedt.
Tilbage til gården?
Hvilket betød, at det snart var tid til mit højdepunkt på turen.
Der var gået syv måneder, siden Kaleb ikke formåede at beplante
en stor stribe på en af markerne.
-Sået. Ikke sået. -Sået.
-Den er sået. -Du har ikke sået her.
Og min skulle min påmindelse om den nossestreg snart afsløres.
Hvis du kigger ned på jorden her, ikke?
-Hvem skrev det? -Det gjorde jeg.
KALEBS REVNE
Det gjorde jeg, med vilde blomster, fordi du overså det.
-Tænk, at du skrev det. -Det gjorde jeg bestemt.
Hold da kæft!
Det ville have været skønt at gå direkte fra fødselsdagsgaven
til glæden ved at høste.
Men først var der
et nervepirrende job, der skulle håndteres.
Der var gået fem uger, siden Pepper og tyren
havde gjort deres,
og i dag skulle vi finde ud af, om hun skulle være mor eller kød.
Hej, lille ven.
Det er nu. Det... Lad være.
Allesammen, positive bølger.
Jeg har hendes liv i mine hænder.
Jeg ser, om jeg kan finde en baby.
Find en.
Ja. Lad os se, hvad vi har.
Hun er ikke drægtig.
Så er det det.
Send hende til restauranten.
Er du helt sikker?
Nej.
Og hun er fed nu.
-Hvad betyder det? -Hun producerer ikke noget.
De køer producerer mælk
og opretholder en graviditet.
Så de arbejder.
Pepper arbejder ikke, hun spiser bare den samme mængde
og opbygger fedt.
Skal jeg ringe til Merch Meats?
Se den der. Den producerer penge.
-Den til venstre... -Jeremy har altid været...
-Det har været hans favoritko. -Det er min favorit.
Vælg en anden.
Gud, hvad skal jeg gøre? Lad os lukke dem ud.
Hvad vil du gøre?
Så den første ko
er næsten færdig.
Anden ko er klar til at...
-Gå til restauranten. -Gå til restauranten.
Så hvis vi skal sende en tredje ko...
Få det gjort tidligt næste uge.
Hænges i 28 dage.
-Vælger man den, der ikke er gravid? -Man vælger den, der ikke kan.
Så hun har den rigtige vægt, ikke?
De andre mangler mindst to, tre måneder.
-Det må være hende, ikke? -Jo.
Du har allerede brugt mange penge på den ko.
Så teknisk set, hvad angår kødkvæg,
skulle det være den.
-Man bør ikke have favoritter. -Nej.
Åh, gud.
Du vælger nok dig selv om lidt.
Hun er ikke gravid.
Igen?
Vi betaler for tyren.
Og han skal tilbage, for han har gjort sit job.
Vi betaler ikke længere for tyren.
Og i virkeligheden er sandsynligheden for, at hun bliver gravid, lav.
Så hvad er hendes nytte på gården?
Se, hun kigger på mig.
Nej, hun kigger.
Åh, gud.
Fuck det.
Lisa. Vi har en kæleko.
DU HAR SET...
OG JEREMY
I
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor: Lotte Udsen