KAPITTEL 16 KLIMAKS
KLOKKEN 02.00
Ingen kommer til å se oss.
Jo, men de vil ikke vite hva vi gjør.
Vi må begynne, sier Alan,
-derfra omtrent. -Ja.
-Det hjørnet, ikke sant? -Ja.
Vi må ringe Lisa. Vi ser ikke hvor vi kjører.
Hei. Kan du kjøre bort til låven
og så snu og peke bilen mot meg?
-Så jeg ser hvor jeg skal. -Greit.
Greit, K, hører du meg?
Ja, høyt og tydelig. Senk den.
-Bare sikt på lysene. -Ja.
Greit, kjør!
Hvordan ser det ut?
Bra.
Sakte.
PUBEN
ETTERMIDDAGEN FØR
Jeg vil ikke snakke for høyt her,
fordi veggene har ører, som vi vet.
Men vi må få strøm og vann til restauranten.
Problemet er at hvis vi drar ut nå
og graver en grøft, vil folk se det.
Men når det er mørkt, hvis du bare ser traktorlys,
-tror du... -Han jobber sent.
Ja. Hvor mye koster det røret? Et pund per meter?
-Ja. -Hvis vi går rett over jordet...
Vi kunne ha fått denne ideen før vi sådde byggen.
Den ser lovende ut.
Store hester som løper rundt, gjør det humpete.
Jeg aner ikke hva dere snakker om.
Hvordan ligger vi an?
Omtrent en tredjedel, tror jeg.
Der er den.
Låve, snart restaurant.
Stopp.
Hendene mine.
Fortsett.
Dette er latterlig. Vi prøver å drive økologisk jordbruk.
Åpne restaurant, så vi kan gjøre kyrne lønnsomme.
Vi støtter lokale bønder, og vi må gjøre dette om natten,
så landsbyen ikke ser oss.
Men vi hadde ikke noe valg.
Vi måtte ty til sniking og hemmelighold.
For etter at lokalmyndighetene nektet
å gi oss tillatelse til en enkel gårdsvei,
hadde vi begynt å tro at de virkelig var på krigsstien.
Hva i helvete er det der?
Herregud. Se på det.
Det er nok for å stoppe parkering ved butikken.
Men se hvor langt de har gått.
Dere kan ikke blokkere avkjørselen til jordet mitt.
Den som har gjort dette, er gal.
Vi finner Charlie Ireland. Han vet hva vi skal gjøre.
-Har du sett det? -Jeg er målløs.
-Jeg vet det. -Det...
Snakk om å være aggressiv.
Det var ingen konsultasjon.
-Ingenting. -Nei.
Det er to kilometer av dem.
Bokstavelig talt så langt øyet kan se.
Noen har vært her og sprayet for å markere.
Hvor de skal settes.
De har satt dem foran portene.
Jeg lurte på hvordan man kommer inn...
Vi får ikke traktorene inn på jordene.
-Ulovlig. -Ulovlig. Du kan ikke stoppe.
Du kan ikke stoppe der, er jeg redd.
Kommunen har gjort det helt klart
at den eldre herren ikke kan slippes av bussen.
Han må reise to kilometer ned dit.
Gerald? Nei, noen forkledd som Gerald.
-Det er Gerald. -Og Mrs. Gerald.
-Han kan ikke stoppe. -Nei.
Vanligvis ville vi ha hatt en samtale med Gerald.
Men han kan ikke stoppe.
Så jeg lurer på hva annet de planlegger.
Hva vil de gjøre? De vil ikke gi seg.
Dette er bare første fase av tiltak mot stedet.
Vår umiddelbare bekymring var at selv om vi ble fortalt
at vi hadde rett til å gjøre om låven til en restaurant,
hadde vi en plikt til å informere kommunen.
Som ville gi dem muligheten til å prøve å stoppe oss.
...detaljer om å komme dit...
Så Charlie og jeg ble enige om at det beste var å være raske.
Det vi skal gjøre
er å sende en e-post som varsler kommunestyret om planene.
Så må vi sette klampen i bånn
for å få restauranten bygget og klar og servere mat innen to dager.
Håpet er at når e-posten har gått gjennom
kommandolinjen, vil vi være i gang med å servere mat
før de rekker å protestere.
DIDDLY SQUAT GÅRDSBUTIKK
Med planen på plass...
Du har tre søyler.
-Ja. -Kjøkkenet tar den første.
...møtte jeg Alan for å gå gjennom byggearbeidet.
Hva anbefaler du for gulvet?
Kan jevne det ut.
Legg litt fyllmasse, noen paller, og et lag på toppen.
Vi holder det rustikt. En flott finish.
-Og gress her. -Ja.
Mellom hver av disse søylene vil jeg ha,
på forsiden, et nettinggjerde,
som du trekker ned, låser det, og det blir sikkert.
Så vi trenger en luke her
mot Lisas VIP-spisestue.
-Hvor mange er det plass til der? -Fire.
Ikke fire som meg og deg.
-Nei. Vel... -Faen ta.
Døren åpner seg innover.
Vi må snu den, for den kan velte et bord.
-Ja. Og et lite vindu. -Jeg legger på nytt tak.
-Det blir ikke glass der. -Lemmer. Tre.
Greit.
Med veggen...
Mange ville kalket den, det dreper alt.
La natursteinen stå. Gi den en god, ren finish.
På toppen av denne allerede lange jobblisten,
måtte Alan også installere kjøkkenet og legge rør.
Så jeg gledet meg ikke til å gi ham tidsplanen.
Det store problemet vi har
er at vi skal fortelle kommunen at dette skjer.
Da må vi ha det i full drift om...
Ja, fortsett.
-Om to dager. -Helvete heller.
Jeg vet det. Husker du Challenge Anneka?
Det blir slik, for så snart vi sier det til dem,
før de kan komme og si: "Det er umulig",
må vi si: "Det er mulig. Vi har gjort det."
Ja, jeg skjønner.
Så de neste 10 dagene vil jeg at det skal være helt stille der.
Ingenting skjer.
Så snart vi sender e-posten,
setter vi i gang.
Vi trengte ti dager før vi sendte e-posten
slik at Alan kunne samle folk og finne alt materialet.
Jeg trengte også litt tid til noen viktige
gårdsoppgaver, som å hjelpe Viktor,
vår ukrainske biemann, med å sette opp nye bikuber,
nær de pollenrike ormehodene.
-Ukraina? Går det bra med familien? -Ja.
De har det bra. De er i live, det er det viktigste.
Raketter som flyr rundt... men de er tøffe.
La oss krysse fingrene.
Ja.
Greit. Ikke stikk meg.
De må vel danse her?
De danser når de finner en nektarkilde.
Så når ormehodene vokser,
vil en av biene finne dem,
komme tilbake og ta en komplisert liten dans utenfor bikuben.
Slik viser den de andre hvor langt unna det er.
Og i hvilken retning. Ikke sant?
Ja.
Se på det.
-Drypper med honning. -Drypper. Ja, fint.
Fantastisk, ikke sant? De er flotte dyr.
Skapninger. Beist.
Så var det den årlige kontrollen
for å fornye Red Tractor-sertifikatet mitt.
Det har vært litt søl.
-Det bør feies opp. -Kitemark-godkjenning,
som krever at en gård er ren og veldrevet.
Hvis vi kan lukke døren så det blir tett, ville det vært flott.
Greit.
Beklager. Jeg trykket på feil knapp.
Jeg har virkelig trykket på feil knapp.
Kan ikke hjelpe deg med det nå.
Hvor ofte sjekker dere kyrne?
-Sjekker dem? Hver dag. -Ja.
-To ganger om dagen. -Akkurat.
Jeg vet hvor de er til enhver tid.
Kyra.
Hvor er alle sammen?
Kanskje de gikk for å drikke litt.
Ja.
Nei.
Kyra.
Dette er veldig pinlig.
Ja.
Da inspektøren dro,
var jeg ikke 100 % sikker på å få Red Tractor-klistremerkene.
Men det gjorde jeg, og dagen etter
ble jeg møtt av en ivrig Kaleb, som hadde flere gode nyheter.
-Jeg har noe å vise deg. -Telefonen, ja.
De siste ukene,
hver gang noen tok frem telefonen sin, fikk jeg hjertet i halsen,
for vi hadde alle filmet Pepper og oksen
i spenning for å se om de ville finne tonen.
LISA-KAM
Så langt har oksen klart litt drinker, party, prat.
Men det var alt.
Resten av tiden sveipet han til høyre andre steder.
Men jeg levde i håpet.
-Jeg har videobevis på at oksen... -Nei.
-...rir på Pepper.
Hun er... Er det forspill?
-Han er på. -Og så...
-Ferdig. De går. -Hva?
-Han fikk den ikke inn. -Jo.
Jeg kan zoome inn hvis du vil.
Han fikk den ikke inn.
Se.
-Forspillet er over, han går. Ikke inne. -Inne.
-Er han? -Ja, se på...
Ser du det lille hoppet på slutten?
-Det var historiens raskeste sex. -Kaniner er raskere.
Han ga Pepper godsakene.
Det er gode nyheter.
Han tok jomfrudommen hennes.
Jeg så ham ta fem i forrige uke.
Jeg så ham ta to, jeg trodde ikke han ville ta Pepper.
Trodde han ville ta hundene før Pepper.
Dette er fantastisk.
ONSDAG 6. JULI
Ti dager hadde gått siden møtet med Alan,
og denne kvelden skulle Charlie sende en e-post for å fortelle om planene våre.
I morgen skulle den hektiske byggingen,
vår siste sjanse til å lykkes, begynne.
Legger det på gulvet.
På gårdsplassen hadde Alan samlet materialene.
Paller er geniale. Det er det man kaller resirkulering.
Men han var fortsatt misfornøyd med tidsplanen.
Vi trenger en tryllestav.
Hvem sin stav? Å, tryllestav.
-Det var din idé, så... -Ja, men avtalen
var at det skulle ta et par uker. Ikke to dager.
Kommer du for å hjelpe oss?
-Ja. -La oss få pallene bort dit.
Jeg tar med disse.
La oss få en tidlig start.
-Når? -I sekstiden.
-Lang dag, om du skjønner? -Ja.
CHARLIES KONTOR
17.30
Vi bekrefter at bygningen er en landbruksbygning på under 150...
Greit.
Det var det. Ferdig. Nå... sendt.
Nå vet kommunestyret det.
Så jeg har 48 timer til å gjøre låven om til en restaurant.
TORSDAG KL. 06.00
Det første først.
For å få inn kjøkkenet i morgen må vi få dette gulvet ferdig.
Kjøkkenenhetene må settes inn fredag morgen, ellers er vi ferdige.
Faen.
Etter å ha lastet opp pallene som skal bli underlag for gulvet,
dro jeg til restauranten så raskt som mulig.
Men å komme dit var vanskeligere enn jeg trodde.
Dette er ikke bra,
for jeg er i en traktor og det kommer en buss.
Faen.
Beklager dette.
Bra, kommunestyret. Dere har virkelig forbedret alt her.
Vet ikke om de tenkte igjennom dette.
Litt av et redskap for å få inn noen paller.
Vær forsiktig, ikke ødelegg dem.
Ja.
Rolig, ikke ødelegg dem.
Bare gå til side. Dere vet hvordan han er.
-Er alle ute? -Ja, vi har dem.
Jeg skal rygge ut nå.
Hva tror du? Kan du rygge nå?
Jeg skal ikke...
Helvete heller. Dette blir vanskelig.
Rett bakover... Det går ikke.
Jeg må fremover. Jeg må, jeg kan ikke rygge.
Kom igjen, Lambo. Du kan komme deg rundt.
Han treffer vel ikke den stolpen.
Vi vedder.
Jeg traff faktisk ikke stolpen,
fordi jeg ikke kom så langt.
Hva var det?
Vent! Stopp.
-Hva er det? -Se på dette.
Du har vaier rundt tilhengerhjulets lagre.
Se hva du har gjort.
Se på alt metallet under.
Å, faen.
-Ja. -Ja.
Fordi det viklet seg rundt bremsetrommelen.
Det er ikke noe metallgjerde der inne.
Ikke nå lenger.
-Ikke noe gjerde nå. -Nei.
Hvorfor ventet du ikke på meg?
Jeg ville... Ærlig talt. Jeg ordnet lasteren.
-Jeg skulle hente lasteren. For helvete. -Jeg satt fast fordi bussen var der.
Alan, la Jeremy ta det. Du må jobbe.
-Det må du. -Ja.
-Hvorfor ventet du ikke? -Fordi vi ikke har tid til å vente.
Ja, men nå gjør vi dette.
Jeg fikk forbud mot å bruke stort utstyr...
...og det ble endelig fart på arbeidet.
Flott jobbet.
Bare avbrutt av at Charlie var Charlie.
Hvem tar seg av HMS?
Beklager. Hva er det han sier?
Fyren med skjæreren burde virkelig ha
mer verneutstyr.
Briller, gnister, hansker.
-Det er bare... -Han gjør dette hver eneste dag.
Hva skal jeg si?
-"Kan du bruke verneutstyr?" -Ja.
Til tross for hønemors frykt mistet ingen noen lemmer.
Men på slutten av dagen lå vi langt etter skjema.
Vi må legge planker over det nye gresset, ikke sant?
Den gode nyheten var at ingen så ut til å ha lagt merke til hva vi drev med.
Jeg har ikke hørt noe fra kommunen.
Det er bra.
Og det har gått 23 timer siden de ble informert om at det blir restaurant
midt ute på gården vår.
FREDAG
Neste morgen var Alans team tidlig tilbake.
Men nok en gang var jeg ikke det.
For mens jeg prøvde å forlate gårdstunet,
fikk jeg beskjed om problemer ved de gamle hønsegårdene.
Det burde vært 50-60 høner her inne.
Faen.
Det er ikke gode nyheter.
Å nei. Mer.
Faktisk var det nøyaktig ingen.
En rev kan ikke komme inn her.
Det kan en mink.
Jeg lover deg...
Da jeg var på vei mot bilen...
Alt, alt, alt. Selv hytta.
...sa Lisa at det var et problem med vanntrykket.
Vi kan ikke gå tom for vann.
Hele tilleggskjøkkenet er der ute.
-Det er veldig lavt. -Faen.
Er det trykk på målerne på RO?
Jeg vet ikke hva RO er, eller hvor målerne er.
Jeg sender noen i dag.
Vi åpner restaurant.
"I dag" hjelper ikke.
"Nå" ville virkelig hjelpe.
Jævla Brexit. Vi kunne fått en polakk hit på...
Han ville ha gjort slik.
Det ville ikke gått i stykker i utgangspunktet.
Men til slutt satt jeg i bilen
på vei nedover gårdsveien mot restaurantområdet.
Det er jo...
Dette er... Hvem er du?
Hei, jeg skal hente en pakke. Bud.
Noen der oppe ordner det. Takk.
Og du er?
Levering fra Station Mill antikviteter.
Station Mill antikviteter?
Ok. Takk.
Og du er Jack Carling. Du jobber for oss.
Og hvem er dette i pickupen?
-Hva skal du her? -Jenta med fotskaden.
En av de ansatte skadet foten.
Flott. Takk.
Beklager... nei, ikke vær redd...
Paddy. Det går bra.
Kan vi komme med våpen?
Revene har tatt hønene våre.
-I natt. -Jeg tror ikke det var en rev.
-Hva tror du det var? -Mink.
-Kan jeg fortsatt prøve å skyte den? -Ja.
Ja. Takk, Paddy.
Velkommen til gårdsdrift.
Faen.
Hvis du kan rygge eller flytte deg litt,
kan jeg prøve å komme ut denne veien.
Jeg må rundt der.
-Morn, Alan. -Hei, kompis.
-Står til? -Vi går tom for vann.
Tanken har så mye igjen.
Så oppdaget vi en mulig årsak til det lave vanntrykket.
Noen lot sprinkleranlegget stå på, dynket gulvet,
vi må tørke det først.
Faen.
Når tror du vi kan få på plass kjøkkenet?
Vi må få det tørt nok...
Helvete.
-Er det kjøkkenet? -Ja.
-Faen. -Ja.
Jeg trodde kjøkkenet var ferdig.
Jeg venter på gulvet.
Faen i helvete.
Problemene og forsinkelsene var en konstant plage.
Jeg må rundt her, skjønner du.
Men dette er team Diddly Squat.
Bordene går bare inn denne veien.
Og vi var fast bestemt på å ta det igjen.
Jeg tvitrer om restaurantåpningen.
Fire bokstaver for mye.
KL. 15 - OPPLÆRING
Så dere første sesong av Clarkson's Farm?
Nei.
Dette er dekket med mindre det er vestavind,
i så fall blir alle gjennomvåte.
Toalettene er et problem.
De er 400 meter unna.
Så å si hele menyen er storfe.
Frityrstekt krokettbiff. Beinmarg på squash.
Vi har empanada med...
-Vi kaller det pasty. -Akkurat.
Men jeg er vant til å være sammen med henne.
Jeg er argentiner.
-Er du argentiner? -Ja.
Det er nært nok.
Klare for VIP-suiten?
-Ja. -Den er til når David Beckham kommer,
eller Simon Cowell.
-Ja. Det er veldig intimt. -Ja.
Må ha folk på min størrelse her inne.
Se der. Fire kniver å vaske opp.
Teit.
Jeg legger dem på stolene.
-Se på det, Alan. -Strålende.
Klokken 18 hadde Alans folk og landskapsgutta utrolig nok
gjort ferdig alt arbeidet.
Så Pips kjøkkenteam kunne starte.
Helt ærlig, det var imponerende,
for det er helt... Vi måtte gjøre det på to dager.
Du sa: "Det vil holde hardt."
Klarte det. Strålende.
Og se hvem som kommer.
Ingen ringere enn Kaleb Cooper med alle bordene og stolene.
Imponerende rygging, irriterende nok.
Lurer på om han rygget ut av mors liv.
Vedder på at han gjorde det, med tilhenger.
Mens vi losset møblene...
...la vi merke til en merkelig forsamling som beveget seg mot oss.
Først trodde Kaleb det var en dødsskvadron fra kommunen.
Men det var faktisk noe jeg hadde ordnet.
-Har du det? -Ja.
Gi meg min bue
Av brennende gull
En liten påskjønnelse for godt utført arbeid.
Gi meg lystens piler
-Motivasjon. -Kult. Kom igjen.
Gi meg mitt spyd
O skyer, spre dere
Cotswold mannskor.
Gi meg min ildvogn
Jeg gir ikke opp...
...som sang Jerusalem.
...den mentale kamp
Mitt sverd skal ikke sove i min hånd
Med en vri.
Før vi har bygget
Restauranten
I Englands grønne...
Jeg elsker det.
...og herlige land
Ja, vi har ikke vegetarmat.
LØRDAG KL. 07
RESTAURANTENS ÅPNINGSDAG
De første gjestene ville komme om fem timer,
og jeg ba om at Clarkson's Farm
ikke ville et av de realityprogrammene...
DAGENS MENY STORFE FRA GÅRDEN VÅR
...hvor alt går galt i kamp mot klokken.
Men to timer senere...
Hva er det?
Ser ut som rottegift. Få ryddet opp i vannet.
Hvor vil du ha oppvaskmiddelet? Og det.
Hva i helvete er alt dette?
Jeg ba ham skaffe større skjeer, den jævla idioten.
Vi får inn et kjøleskap, men kan ikke ha walk-in-kjøleskapet her nede.
Vi må ha et annet kjøleskap her inne.
Det som er irriterende er at vi åpner om to timer og tre kvarter.
Jeg trodde det skulle stå her.
Nei, slett ikke.
30 MIN TIL ÅPNING
Dette må ut, og få det varmt.
Det er et filmteam her,
og vi har 13 500 liter vann som står her uten grunn.
Faen, det er maling. Hva i helvete?
Hvem har satt jævla maling her?
Hei. Kan dere komme hit?
Hva heter du?
Zoe. Her.
Gjestene har kommet.
Vi rydder nå. Alle må rydde.
Samme hvor viktig du er, begynn å rydde.
Hva skjer der borte?
Du feide der nå nettopp, jeg vet at du gjorde det.
Uvitende om kaoset ble våre første gjester møtt
av hovmesteren.
Så ble de kjørt til restauranten
i traktor og tilhenger...
VENNLIGST FELL OPP TRINNENE FØR DU KJØRER
...kjørt av Kaleb, som hadde pyntet seg til den store dagen.
Ikke at den store dagen var klar til å inntreffe ennå.
Jeg har ikke tid.
Vi har folk her nå, og vi har to bordsettinger.
Charlie, hei.
Lyst til å pakke opp tallerkener?
Ser bra ut.
-Sendte de været? -Det er bare rot.
For ti minutter siden kom første kunde.
Ingenting blir tilberedt.
Jeg må sette på menyen:
"Noen av disse rettene kan inneholde Jeremy Clarksons pannesvette."
Nei. Hva gjør du?
Hvor er det blitt av Lisa?
Perfekt.
Pip, fra nå av tar vi ikke biler ned hit.
Hvordan skal vi få maten hit?
Vi skal ikke bruke bil. Så vi må bruke traktor?
Umulig. For lenge hvis du vil åpne.
Er det Chris sin... Helvete.
Jeremy. En viktig sikring har gått,
til der de koker pastaen. Elektrikeren er ti minutter unna.
Skynd deg, da.
De blir litt varme og litt... du vet. Ja vel, ha det.
Han får panikk.
Det er en liten forsinkelse.
Det er et strømproblem i den andre enden...
Det er en forsinkelse. Et strømproblem.
Så det blir litt ventetid før vi kjører.
Hvor lang tid tar det?
Fem minutter.
Kan jeg sette dette bak på bilen min?
Jeg tror vi må vaske først.
Vi kan ikke. Gjestene er her.
Faen ta. Det er en gård.
Aldri mer. Hvem venter du på?
Jeg må levere disse.
Her er et tips.
Om du har en jobb å gjøre, ut.
Løp, for faen. Vi må flytte bilen.
Faen. Det kommer en til. Hvem er dette?
Hva faen driver du med?
-Hva? -Har maten din.
Bra. Lever den.
På dette tidspunktet innså jeg at min indre Gordon Ramsay
gjorde mer skade enn nytte.
Så jeg tok en avgjørelse.
Jeg skal flytte meg nå.
Jeg elsker at verten vår drar
fem minutter etter at restauranten skulle åpne.
Alle mann på dekk.
Jeg har vann, alle sammen.
Noen som vil ha vann?
Sånn ja.
Jeg sier "fem minutter", og folk
tenker: "Nå lyver han."
Morsom dag. Hva skjer?
Kan vi bare skynde oss? Ta det ut.
Flytt alt dette ned dit.
-Pastakokeren fungerer ikke. -Den har en feil.
Det er et problem på apparatet.
Greit. Skal dere bare dra?
Vi kan ikke gjøre noe.
Ni. Ni av dem.
Kom igjen.
Jeg tar dem om bord. Faen ta.
Gå til enden, kom tilbake på denne siden.
Ja. Takk.
Kaleb tok riktig avgjørelse,
for mens han kjørte gjestene,
hadde Pips team, åpenbart vant til denne typen press,
begynt å lage mat.
Olivenolje, sitronsaft.
Seks, sju, åtte.
Etter å roet meg litt kom jeg tilbake.
Velkommen, alle sammen.
En litt uvanlig måte å komme til en restaurant på.
Men uansett, jeg skal få dere ut, og her er vi.
Legg den vekk.
Hva?
Her. Klar. Gå.
Hei, folkens. Står til?
Takk.
Jeg håper dere er klare for et festmåltid.
Greit. En porsjon til.
Gjestene spiste, møtt av enten meg i Basil Fawlty-modus...
-Står til? Hyggelig at dere kom. -Hei.
Velkommen. Takk for at dere kom.
...eller Charlie, som fortalte dem mer enn de trengte å vite om hvete.
Durumhvete i pastaen.
Jeg er spesielt stolt av durumhveten,
fordi den vanligvis vokser i Italia,
og jeg dyrket den nedenfor Berry Hill sør.
-Smakte det? -Nydelig.
Takk.
Det vanskeligste var å få durumhveten fra Italia, som frø,
gjennom tollen. Den lå i Calais i ti dager.
-Ja. -Ja.
-Hvordan går det der inne? -Fantastisk.
Dette er veldig godt.
Uunngåelig kom øyeblikket da noen trengte doen,
som stod ved gårdsbutikken, på den andre siden av jordet.
Siden dette kunne bli et problem,
hadde jeg laget et system for rask respons.
Vi er for redde til å gå nå.
Men dessverre ble prosessen bremset noe ved at Charlie var Charlie igjen.
Du må ha verneutstyr for å... Jeg mener det.
Se, hun må ta på hjelm og dress.
Og så er det hjelmen.
Greit. Beklager. Jeg følger bare HMS-reglene.
Til tross for dopausene
så folk ut til å kose seg og nyte maten.
Og utover ettermiddagen var det en jevn strøm av gjester.
Tusen takk.
Jeg klandrer ham ikke.
Framover, nå!
Pass på! Kom igjen! Framover.
David Beckham kom faktisk.
Det samme gjorde Diddly Squat-venner som Georgia fra National Farmers Union.
Det er utrolig å se alt sammen.
Og Tim og Katie,
som hadde solgt oss kyrne våre, og ville vite hvordan de smakte.
Hei Hvordan går det?
Hva var det du sa om Pepper?
Du sa at jeg må passe på Pepper.
Og Pepper har det veldig bra.
Hun har kjæreste. Hun har mye godt gress.
Pepper er så lykkelig.
Pastaen er fra durumhveten. Den ble malt
på Matthews Mill, og de har en spesiell dobbel O-melgreie...
Da kveldslyset ble gyllent på denne perfekte, varme sommerdagen...
...kløp jeg meg i armen: Vi hadde virkelig klart det.
Vi hadde åpnet en restaurant
i møte med så ubøyelig motstand.
Men faktum er at du ikke er en bonde.
Du er en mediepersonlighet.
En mann i landsbyen har startet "Stans Diddly Squat",
en folkefinansieringsgreie.
Søkerens opptreden er skammelig.
Den tyder på en grådig holdning.
Alle som støtter avslag, avgi stemme.
-De sier rett og slett at... -"Avslår herved søknaden."
De kan ikke avslå parkeringsplassen.
-Du kan anke. -Til statsråden?
Det blir en halv million, ikke sant?
Når alt kommer til alt.
Har du noen gang hørt om en bonde som har fått avslått en gårdsvei?
-Aldri. -Aldri.
Og siden det fortsatt ikke var noen tegn
til at folk fra kommunen skulle dukke opp,
bestemte Charlie og jeg oss for å feire med vårt eget iskalde øl.
Jeg snakket med Tim, kubonden, tidligere.
Han så på låven og sa: "Jeg har en låve.
"Helt lik denne, 800 meter fra Silverstone,
"hvor folk reiser forbi hele tiden.
"Kan jeg gjøre det?"
Det fikk meg til å tenke.
Tror du bøndene vil se dette og tenke:
"Det er en veldig god idé."
Siden du lanserte hele greia på Twitter,
har bønder sagt: "Hva gjør du? Hvordan gjør du det?"
Det er ikke lett, men hvis de investerer
tid og innsats, absolutt.
Det er mange slike utsikter.
Mange mennesker har fantastiske steder.
Spesielle steder, fantastiske bygninger.
-Åpent to kvelder i uken. -To-tre kvelder i uken.
Mai, juni. juli, august, september.
Det trenger ikke være det.
Det er jo slik de gjør det i Cornwall, de små kyststedene?
-De er åpne... -Går så det griner om sommeren.
-Det er veldig givende. -Ja.
Ingen negative kommentarer. De er begeistret.
De elsker maten.
Alle drar solbrune hjem,
litt øl innenbords, mette på biff.
Burde være storfornøyde.
Det kan vi alle være.
Det var ikke... Det var ikke meg.
Det var ikke min... Alan... Jo, jeg fikk ideen om restauranten.
-Ja. -Du himlet med øynene.
-Og så... -Ja. Jeg tar det hele tilbake.
-Uansett. Bra jobbet. -Takk. Du også.
Ettersom vi nå hadde vår egen restaurant,
samlet jeg hele Diddly Squat-klanen dagen etter
i solskinnet for en seierslunsj.
-Hvorfor har du... -Du introduserte meg for det.
-Så du liker det? -Veldig godt.
-Den lever. -Den lever ikke.
-Ser veldig levende ut. -Da kan du ta den.
Ja.
Jeg vil gjerne takke dere alle.
Virkelig. Takk, alle sammen.
Fantastisk.
-Skål, folkens. -Skål, folkens.
-Alan, du er en rockestjerne. -Takk.
-Takk for at du fikk bygget dette. -Det er du virkelig.
Du har dummet deg ut i år.
Du sviktet faget ditt ved å bygge den på to dager.
Alle byggmestere vil si:
"Hva tenkte du på? Det burde tatt tre måneder."
Avslørt, hva?
-Men se på det. -Ja, se på utsikten.
-Se på det. -Det er utrolig.
Vi er heldige.
Veldig heldige.
Ja, det er vi.
Vi kunne også feire det faktum at selv om vi alle hadde vært opptatt
med kommunestyret og restauranten og motstanden i landsbyen,
hadde vi klart å komme til slutten av enda et gårdsår.
Alt som gjensto, var innhøstingen.
Men siden den fortsatt var en uke unna,
var det tid for å gi Kaleb en liten overraskelse.
Du har jo hatt bursdag.
Noen uker siden?
Ingen gave fra deg.
Jeg har en gave til deg.
-Har du? -Ja.
Rett her borte. Klar?
-Jeg har aldri vært oppe i et. -Det vet jeg.
Du har aldri forlatt bakken.
Er det trygt?
Det er en Augusta 109, kongen av helikoptre,
det de brukte i den siste James Bond.
Har aldri sett James Bond.
-Hva for noe? -Jeg har aldri sett en James Bond-film.
Så det sier meg ingenting.
Har du aldri sett en James Bond-film?
-Nei. -Og aldri vært i helikopter?
Jeg har aldri vært i lufta.
Du skal ta luftjomfrudommen min.
-Jeg trodde du ville bli glad. -Jeg er glad. Jeg er bare nervøs.
G-Dawg.
Vil du bli med på helikoptertur?
Så du vil at jeg skal bli med?
Hjertet mitt sier nei. Da mister man krøllene.
Jeg antok at det betydde nei, og hjalp til med å feste det nervøse fosteret,
som deretter fikk en beroligende orientering fra piloten.
Den røde teipen på de store vinduene.
Hvis du drar i den, løsner vinduet,
i fall du må klatre ut av vinduet, og hvis du skal ut
når det er i gang, slipper jeg deg ut.
Hvis du ser jagerfly fra Fairford Airshow komme,
-si fra. -Hvorfor det?
Kanskje vi ikke ser dem.
Hvis du ser et annet fly komme mot oss, ikke tenk
at de har sett det, det har de kanskje ikke.
I en bil sier ikke passasjeren: "Du har en bil til venstre."
Jeg blir dårlig.
Vi har ikke tatt av enda.
Herregud.
Kaleb har tatt av.
Kaleb Cooper har forlatt bakken for første gang i sitt liv.
Hva gjør det?
-Beklager, det bare rister litt. -Men hvorfor?
Der er gården.
Du kan navngi jordene. Det er...
-Taylors. -Taylors.
Ser det fra luften for første gang noensinne.
Da vi fløy over nabogårdene,
innså Kaleb at helikoptre faktisk var ganske nyttige.
Han bommet litt der nede. Se.
Hva skjedde med det jordet?
Jeg vet hvem det er. Jeg burde ta bilder
og sende det til bonden. "Hva har du gjort?"
Se hvor nærme de kjøresporene er.
Se. Ser du det?
Første gang jeg har vært i helikopter
med noen som bare kommenterer feilene bøndene har gjort.
-Se på den utsikten. -Det er utrolig.
Du elsker det nå.
Dette er kult.
Tilbake til gården, da?
Det betydde at tiden snart var inne for mitt høydepunkt på turen.
Sju måneder hadde gått siden Kaleb ikke hadde sådd
en stor stripe på et av jordene.
-Sådd. Ikke sådd. -Sådd.
-Det er sådd. -Du har ikke sådd det.
Og nå skulle min påminnelse om den lille tabben snart avdukes.
Se ut av det vinduet.
-Hvem skrev det? -Jeg.
KALEBS SPREKK
Jeg gjorde det, med markblomster, fordi du bommet på det.
-Jeg kan ikke tro at du skrev det. -Det gjorde jeg.
Herregud!
Det hadde vært flott å gå fra denne bursdagsgaven
rett over til innhøstingen.
Men først var det en
nervepirrende oppgave som ventet.
Fem uker hadde gått siden Pepper og oksen
hadde gjort sitt,
og i dag skulle vi finne ut om hun skulle bli mor eller kjøtt.
Hei, vesla.
Nå gjelder det. Ikke... Nei.
Ikke... Alle sammen, positive vibber.
Jeg har livet hennes i hendene.
Jeg skal se om jeg kan finne et barn til deg.
Gjør det, vær så snill.
Ja. Skal vi se hva vi har.
Hun er ikke drektig.
Så det var det, ikke sant?
Send henne til restauranten.
Helt sikkert ikke drektig?
Ja.
Og nå er hun feit.
-Hva betyr det? -Hun produserer ingenting.
Disse kyrne produserer melk,
og de er drektige.
Så de jobber.
Pepper jobber ikke, men spiser like mye
og bare lagrer fett.
Skal jeg ringe Merch Meats?
Se på den. Den gir deg penger.
-Den til venstre... -Jeremy har alltid...
-Favorittkua hans. -Det er favoritten min.
Velg en annen.
Hva skal jeg gjøre? La oss slippe dem ut.
Hva skal du gjøre?
Den første kua
er nesten ferdig.
Den andre kua er klar til å...
-Gå inn i restauranten. -Gå inn i restauranten.
Så hvis vi må sende en tredje ku av gårde...
Tidlig i neste uke.
Tjueåtte dager.
-Tar den som ikke er drektig? -Tar den som ikke kan bli det.
Hun har riktig vekt for slakt, ikke sant?
De andre trenger minst to-tre måneder til.
-Det må bli henne, ikke sant? -Ja.
Du har brukt mye penger på den kua allerede.
Så teknisk sett, når det gjelder en kjøttku,
bør det bli den.
-Man bør ikke ha favoritter. -Nei.
Herregud.
Tror du snart velger deg selv.
Hun er ikke drektig.
Nå igjen?
Vi betaler jo for oksen.
Han må tilbake, fordi han har gjort jobben sin ellers.
Vi betaler ikke for oksen lenger.
Og sannsynligheten for at hun blir drektig er lav.
Så hvilken nytte gjør hun på gården?
Se, hun ser på meg. Se.
Jo, hun ser.
Herregud.
Faen heller.
Lisa. Vi har fått en kjæleku.
DU HAR SETT...
OG JEREMY
I...
Tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen
Kreativ leder Mari Hegstad Rowland