KAPITEL 15 SNU PLANER
Diddly Squat var nu såret.
Uden en ordentlig parkeringsplads
var gården et skib med et hul under vandlinjen.
Og restaurantdrømmen var død.
Men ikke alt var mørkt og dystert.
Fordi væk fra vores vanskeligheder med kommunalbestyrelsen
vågnede Moder Natur.
Hvordan er vinklen?
Den er god. Stop.
-Sådan. -Kom.
-Gå så. -Kom.
Foråret var kommet.
Og efter fem måneder i vinterstald
kunne vi endelig sætte køerne på marken igen.
-Se dem! Glade køer! Fri! -Hey!
Så glade.
"Jeg er fri og ude!"
Det må være så rart.
De har glemt, hvordan det er at være frie køer.
Ved du, at jeg er verdens førende motorjournalist?
-Du gør mig nervøs. -Du behøver ikke sige...
-...hver gang jeg retter op. -Fordi du kigger på mig.
Jeg har binokulært syn, jeg kan se to ting på én gang
-ligesom en Apache-helikopter. -Ligesom guldfisk.
Med de ivrige teenagere sat på én mark...
Kom nu!
...skulle vi sætte mødrene og kalvene på en anden.
Kom så!
Rolig.
-Gå videre. -Nej.
Forkert. Nej, forkert. Ned ad bakken. Ned.
Kom så. Rolig. Gode køer.
Nej, ikke den vej. Lad være.
Rolig.
Ned med dig. Nej. For helvede.
Nej.
Efter at have lemlæstet næsten os alle...
Fuck dig, ko.
Ned.
...blev den forbryderiske kalv endelig gennet ned på marken.
-Godt klaret, Charlie. -Godt klaret, Charlie Ireland.
-Se lige der. -Sikket syn.
Ved du, hvad det kræver? En kop te.
Så var der flere gode nyheder. Fordi et par dage senere
sagde fuglepolitiet, at fugleinfluenzaen var på tilbagetog,
og vi at vi måtte sætte hønsene fri.
Så er det nu, piger. I kommer ud.
Her kommer vi.
Den åbner! I er fri!
Se dem. Massegræsningen er tilbage.
Endelig.
Seks måneder.
-Er det den længste fugleinfluenza? -Ja.
-Nogensinde. -Er det? Den værste?
-Det kom til et punkt... -Hey!
-Hvor kom han fra? -Jøsses.
Den hane har haft seks måneder i kvindefængslet.
Damerne så for godt ud.
Men mens det var dejligt at have dyrene fri,
havde vi stadig det problem, hvordan i alverden gården skulle tjene penge,
når den blev pålagt så mange kommunale restriktioner.
Vi må leve i en gråzone af smuthuller
og snedige planer, det er det, vi må gøre.
Ja.
Det bliver meget grumset og meget gråt,
hvor vi skal bo, men vi er nødt til at blive...
Inden for loven.
Vi må holde os lige på den rette side.
Og vi lagde ud med den politik den dag, vi genåbnede gårdens butik
-efter dens vinterdvale. -Okay.
Lad os lægge alt brødet heroppe.
Det meste var produceret enten på Diddly Squat
eller inden for kommunens krav om 25 kilometers afstand.
Alt det er lokalt, det er fint. Det er lokalt.
Det her er lokalt. Det her er lokalt.
DIDDLY SQUAT FARM FART OG KRAFT
Men poser og hatte og T-shirts var slet ikke lokale.
DIDDLY SQUAT FARM DEN BEDSTE POSE... I VERDEN
Tak. Hej, hvordan går det?
Så på genåbningsdagen...
Vi sælger ikke T-shirts. Vi giver dem væk.
Okay.
Hvis I vil købe et rosenkål for £20, får I en gratis t-shirt med.
Der er komplicerede grunde.
-Ja, det er fint. -Fantastisk.
-Ét rosenkål? -Ja.
Grønt æble?
-Flot arbejde. -Herligt.
KØB ET ÆBLE TIL £15 OG FÅ EN GRATIS HAT!
Dejligt. Tak.
Hvilken type kartoffel? Jeg har en med flammer.
KØB EN KARTOFFEL TIL £25 OG FÅ EN GRATIS POSE!
-Værsgo. -Mange tak.
Dejligt. Mange tak.
-Nyd din kartoffel. -Tak.
Det fungerer godt.
Og jeg tror, folk kan lide det faktum, at de stadig kan købe vores varer.
Eller nej. De kan få det gratis, når vi ikke kan sælge det.
I mellemtiden, udenfor,
havde Charlie fundet en smart plan til at løse vores parkeringsproblem.
Der er et lille smuthul åbent.
Det er en 28-dages planlægningsmeddelelse.
Hvilket betyder, at vi kan bruge ethvert område
i 28 dage som midlertidig p-plads.
Så vi kan bruge marken bag os.
Og heldigvis, fordi Jeremy har flere marker,
kan vi bruge den mark i 28 dage,
og så kan vi bruge den mark i 28 dage,
så folk holder sikkert parkeret og kan bruge butikken.
DIDDLY SQUAT FARM BUTIK
Desværre var der ingen snedig måde at genstarte restauranten,
som jeg forklarede Alan, da han kom forbi.
Problemet er, at jeg ikke har råd til at gå til statssekretæren.
Ja.
Vi skal igennem planlægningsprocessen med Sky at Night-drengen.
Det tager over et år, 18 måneder.
Det bliver endnu et planlægningsudvalgsmøde
og så et andet, og...
Det er latterligt,
for vi har en 100 år gammel lade derovre.
Du kan gøre, hvad du vil efter ti år.
De siger, at bønder må bruge en lade til en pop-up-butik eller...
Den kan du bruge til noget.
-Vent. Laden der? -Ja, den midt på marken.
-Kræver det ikke tilladelse? -Nej.
-Så du siger, at vi kan gøre den... -Ja.
-Til en restaurant.
Den står allerede på din grund.
Bare reparer den. Smuk, gammel lade.
Hvad med strøm?
VI har tre faser, det er nok. Vi kan også tage vandet.
-Har vi ikke brug for byggetilladelse? -Nej. Jeg er 99,9% sikker.
Jeg er lige ved at få et tredje ben.
Før jeg besvimede af lykke,
ringede jeg til Charlie for at bede ham om at tjekke, hvad Alan havde sagt.
-Hej, Charlie. Jeremy. -Hej.
Alan har fået en idé...
Og en halv time senere...
Vi har lov til at gøre det.
Fordi det er en solid struktur, burde det være fint.
Væggene er fine, taget er fint.
Taget er ikke fint, men vi kan gøre det fint.
Vi kan genbruge det. Hvorfor tænkte ingen på dette tidligere?
Jeg ved det ikke, men det er... Jeg mener...
Sikket resultat, det ville være.
Dette var smuthullet over dem alle.
Hvis en lade er under 150 m²
og mere end ti år gammel,
må en landmand gøre lige, hvad han vil med den.
Den er ikke i videre god stand, men se her.
Hvis vi får den her A-ramme, hvad den end hedder, repareret...
...og sætter borde og stole her...
Se den udsigt til en søndagsfrokost. Se!
Fordi der kun er plads til et lille køkken,
skulle det meste af tilberedningen fortsættes på selve gården.
TILBEREDNINGSKØKKEN
Så jeg besluttede at forbinde de to med noget, jeg havde planlagt i evigheder.
En ny gårdvej.
Stil hellere den her.
Mens Alan gik i gang med at reparere laden...
Ja, drenge.
...satte jeg en gammel plov på Thunderbird Four
og begyndte arbejdet på min vej,
hvilket også ville have andre fordele.
Vilde blomster langs siden, der bliver dejligt.
Og vi kan gå her, krydse vejen
og gå ind på butikkens p-plads,
og så har vi adgang til den anden halvdel af gården
uden at bruge vejene og gå i vejen for alle.
Det er smart, det her. Godt tænkt af mig.
Jeg skal køre i en snorlige linje.
Det var sværere, end jeg forventede.
Jeg skal til højre for telefonpælen.
Det er der, indgangen skal være.
Højre. En, to... seks. Der.
Kaleb gør sin ankomst.
-Hvad? -Jeg foreslår, at du stopper.
Hvorfor?
Den er ikke lige. Du sagde: "Jeg vil have en snorlige linje,"
fra den port til den nye port, der skulle være der...
Enig. Den første var en katastrofe.
-Hvilken én er det så? -Den.
Den er sgu da skrækkelig!
Den der... Jeg ved ikke, hvad der kom over mig.
Jeg sigtede efter toiletterne.
Jeg indså halvvejs, at det var forkert. Så jeg måtte rette lidt til højre.
Det er lort.
Jeg ved, du nyder at sige det til mig.
Nej, jeg så hellere, at det var blevet gjort ordentligt.
Da vejen endelig var blevet markeret,
havde jeg brug for noget hardcore til at lave selve vejen.
Og det krævede at udgrave et lille stenbrud.
Dertil fik vi brug for Lee, der byggede koladen,
og noget af hans sjak...
...og en masse af hans maskineri.
Det er en produktionslinje. Han graver de store sten op,
smider dem i knuseren.
Han samler det op og smider det her.
Jeg samler det op og lægger det i vognen, du kører.
Hvor vil du dumpe det?
Det første læs er lige der.
Svinger.
Godstog, baby Gid jeg var et godstog
Fed sang.
Se, hvad vi laver her. Stenbrud.
Hvis du har bare en lille have, så grav den for himlens skyld op,
og lav et stenbrud, fordi det er det sjoveste.
Det kunne være klaveret.
Er det? Jeg ved det ikke.
Se lige min drømmekraft.
Snart var det tid til at begynde at lave vejen.
Jeg er lort.
Jeg har lavet et hul i min plastfolie.
Kaleb, jeg er skidt til det her.
Det her og fåreklipning kan jeg ikke.
Og bore. Og kultivere. Du kan heller ikke klippe hæk.
Listen fortsætter med ting, du ikke kan.
Efter at have fyret mig selv fra det her job,
hyrede jeg mig selv som tromlefører,
hvilket var en ny køretøjsoplevelse.
Jeg tror, den grønne får den til at vibrere.
Klar?
Kors i...
Det nyder jeg.
Ja.
Sikken rar måde at bruge dagen på.
At få enden vibreret,
mens du sidder med benene over kors i en behagelig stol
og gør et mandigt arbejde.
Desværre måtte jeg snart overlade det til Lee,
da der var andre opgaver på gården, der krævede min opmærksomhed.
-Den ene var at møde Pip... -Hvordan har du det?
...en stærkt anbefalet kok, der potentielt kunne lede restauranten.
Så vi har allerede vores egen honning, vores egne æg.
Du har mel her til pasta.
Min søn laver nu vores egne chilisaucer af chili, som vi dyrker.
Vi har lam. Og nu har vi oksekød.
Jeg tror, hvad du har her, er begyndelsen på en fantastisk restaurant.
Du kan bruge alle dyrene fra næse til halespids.
Hvilken slags madlavning har du lavet?
Jeg har lavet italiensk førhen. Fransk. Britisk.
Og min restaurant i øjeblikket blander vi en hel del europæiske stilarter
og så lidt japansk indflydelse.
Sagen er,
jeg ser, hvem der kommer i gårdbutikken.
Og jeg... Det er Subaru-ejere.
-Min onkel havde en Subaru. -Ja. Ja.
Det er dem, restauranten går efter,
folk, der ikke vil have tre fritter stegt tre gange,
og de vil ikke have fancy.
Så asiatisk fusion er ikke ord,
-de vil nyde særdeles. -Nej.
"Fuck af" vil nok være standardsvaret
på ethvert forsøg på at rode
-med steak and kidney pie eller... -Jeps.
Derefter viste jeg Pip rundt,
begyndende med menuens stjerne.
Det er de to, der er planlagt til henrettelse.
-Okay. -Det er dem, vi skal tilberede.
De er enorme.
Her laver vi køkkenet.
Et godt køkken?
Det er enormt. Det er større end mit køkken.
-Har du en slagter? -Ja.
-Det går gennem en fyr, Henry... -Ja.
...der ligner Andy Garcia i De uovervindelige.
Så Andy Garcia er vores slagter.
-Vil du se chilierne? -Ja, ja.
Så der er tusindvis af chiliplanter,
-hvilket er... -Ja. Chilisauce.
Efter at være imponeret indtil videre
forventede Pip tydeligvis store ting af selve restauranten.
Åh gud.
-Det er ret rudimentært. -Ja.
Ja. Fuck.
Det her er køkkenet.
Det er lille.
-Anretterkøkken. -Hvor er resten?
-Hvad? -Bygger du ud?
Nej, det må vi ikke for kommunen.
På grund af reglerne, som jeg ikke skrev,
må man have lige så meget plads uden for bygningen,
som der er indenfor.
-Ikke med en bygning, men med parasoller. -Jep.
Så vi når herud, helt ned til den yderste ende af muren.
Ja.
Og det er borde og stole.
Ja, der er nok plads til 45 gæster.
Jeg havde bare en tanke.
Kan du ikke forlænge køkkenet med en grill udenfor?
Nej, det må vi ikke.
Efter at have absorberet, at hun skulle lave mad i en skotøjsæske,
spurgte Pip mig, hvad jeg gerne vil se på menuen
i håb om en præcis briefing.
Har du set filmen Babe
-med grisen? -Ja.
Når han går hjem om aftenen, og hans kone er der?
Deres aftensmad er lidt, hvad jeg vil servere i restauranten.
Jeg ved ikke, hvad de får, men i min fantasi,
hvad de spiser, er, hvad jeg vil servere.
Javel.
Med den værdifulde information på plads
satte Pip i gang med arbejdet.
Og jeg gik tilbage til den vanskelige sag at gøre køer gravide.
Den sidste runde IVF fungerede for Dini.
Men ikke for Pepper, der havde brug for endnu en injektion.
Her er vi, Dilwyn i sin sædvanlige stilling.
Hej. Må jeg give dig hånden?
Og i dag ville vi finde ud af, om hun endelig var gravid.
Ja, dårlige nyheder.
-Du laver sjov. -Ikke drægtig.
Det hele er der.
Jeg tjekkede æggestokkene, cyklussen er der.
Men jeg forstår ikke, at hun ikke bliver drægtig.
Stakkels gamle Pepper.
Hvad er der galt, skat?
Det er en skam. Du skal beslutte, hvor du vil hen herfra.
-Vi behøver ikke... -Må...
Lad mig spørge dyrlægen.
I din erfaring, hvad ville en landmand gøre nu?
Send tyren ind.
-Send tyren ind? -Ja.
Ville en landmand leje en tyr?
Du kan leje en tyr.
-Hvor længe skal tyren være her? -To måneder.
Så tyren skulle bo her lige ved siden af en gangsti.
-Skifter man ikke hegn... -Der skal skilte op.
Ja.
Der er en risiko.
Hvis den slipper ud, går alle i panik.
Oftest er det ikke for at dræbe nogen.
-Men den kan dræbe. -Ja.
Så vi kan sætte en tyr herind.
-Og de elektriske hegn... -Jeg indhegner det.
-Hvad? -Jeg indhegner det.
Ja, vi vil ikke have tyren ind i køkkenet.
-Helst ikke. -Det ville være en overraskelse!
Medmindre han er frygtelig smuk.
At finde en kæreste til Pepper ville tage et par dage.
Så i mellemtiden kom jeg videre med et andet vigtigt job,
at plante en afgrøde ved navn slangehoved.
Femten millimeter ved tønden.
Jeg må løbe. Jeg er på 20 millimeter nu. To centimeter.
Det betød, at Kaleb skulle rode med boret...
Okey dokey.
...men jeg forsikrede ham, at det ville være umagen værd.
Byg og hvede, lige nu.
-£300 per ton, plus minus? -Ja.
-Rapsoliefrø, £700 per ton? -Ja.
-Virkelig højt. -Ja.
-Vil du høre, hvad det her giver? -Ja.
£4.200 per ton.
Virkelig?
Lad os dyrke slangehoved. Den er indstillet.
-Ved du, hvad det er? -Nej.
Veganere spiser ikke torskeleverolie eller fiskeolie. Det er klart.
Men de kan spise det her, hvilket er det samme. Det er omega-3, omega-6, omega-9.
Så det er en meget god...
-...olie. -Ja.
Meget sundt. Veganere elsker det.
Så vi profiterer af veganisme, hvilket jeg kan lide.
Og så elsker bier absolut slangehoved.
Da Kaleb var færdig med at justere indstillingerne,
fyldte vi såmaskinen med vegansk guldstøv,
fortalte computeren, hvad den plantede...
Fire, otte, to. Okay.
Forestil dig, om NASA brugte en computer som den her.
Hvem er Nassie?
...og satte ud.
Se engang. Med min smarte, nye modvægt
stejler jeg ikke!
Vognen vejer nu omkring 15 tons.
Det gode ved at dyrke slangehoved er,
at det sjældent skal sprøjtes med kemikalier eller gødning.
Så der er ikke behov for komplicerede kørefuger.
Det dårlige var, at jeg havde glemt, hvordan alt fungerer.
Jeg skal indstille viftehastigheden.
Indstillet.
Lort, jeg har lige...
Kaleb, kan du høre mig?
Jeg kan ikke huske, hvordan man indstiller computeren.
Landbrugsfosteret forklarede tålmodigt teknologien.
-Den lille traktor øverst, husker du? -Nej.
Jeg har aldrig brugt den.
Jo. Du såede hvede, og det nossede du i.
-Borede du ikke hegnshuller? -Jo.
-Har du set nossestregen? -Jeg gik langs den.
Hold dig til at skrive. Lad mig gøre det.
Nej, der er ingen kørefuger.
Det behøver man ikke, og derfor gør jeg det.
Det er meget lavt input, ja.
Kaleb fortsatte med mit genopfriskningskursus.
Skub den op.
-Kan du se "markører"? -Ja.
Træk den ned.
-Ud denne vej? -Ja.
Ud med dig.
Lort.
Nej, stop. Ind med den igen.
Hold fast. Nej, vent.
Okay.
For helvede.
Hvis idé var det at dyrke slangehoved?
Endelig var jeg klar.
Sådan.
Stop!
Viftehastighed, 39.000 omdr./min. Fremragende.
-Stop! -Jeremy, stop.
Du er dybest set en bulldozer.
Du trækker 30 cm jord med.
Affaldet slipper ikke gennem boret.
Hvad? Undskyld. Hvad er affaldet?
Det eneste, jeg kunne gøre, er at hæve boret på skærene.
Så er det ikke vandret nok.
-Vi skal skære det. -Ja.
Jeg forstår ikke hvad...
Må jeg rette maskinens niveau? Skub det øverste led lidt ud.
Jeg hader, når han går mellem vedhænget og traktoren.
Når som helst hører vi knuselyd.
Og så en sirene. Og så en dommers hammer.
Og så lyden af mig, der skriger i en fængselscelle.
Da Kaleb havde gjort, hvad det end var, han gjorde,
kom jeg i gang igen.
Nå. 10 km/t.
Og jeg havde dybest set ét job.
Jeg lavede en rille i marken med min markør,
så når jeg kørte den modsatte vej,
hvis jeg holdt køleren direkte over rillen,
ville jeg være præcis tre meter
fra den del af marken, jeg allerede havde beplantet.
Slip den ikke af syne, Jeremy. Hold øje med den.
Men efter jeg havde vendt,
indså jeg, at på grund af den måde, marken var blevet opdyrket,
var rillen fra mit synspunkt usynlig.
For helvede.
Jeg har ingen anelse.
Den er bare ikke synlig.
Jeg prøver at se, hvor en meget lille metalbille har vandret over marken.
Den gør intet.
Jeg kører over det meste af marken to gange og noget af den slet ikke.
For helvede.
Jeg får virkelig ballade, når det her gror.
De her frø er for dyre til at kvaje mig.
Jeg ved ikke, hvad jeg laver her, Kaleb. Jeg kan sgu ikke se markøren.
Jeg kan bare ikke se den.
Jeg forbereder mig på den sædvanlige svada,
men utroligt nok kom den ikke.
Det er svært, det ved jeg. Du slipper, hvis du mangler noget.
Kaleb besluttede derefter at bruge sin rulle til at lave en bølget linje.
Så når min metalbille passerede et nyt, faldt stykke jord,
ville jeg kunne se rillen.
Så du tror, jeg vil kunne se linjerne,
nu hvor du har kørt i zigzag?
Ja.
Kan du se forskellen nu?
Ja. Jeg kan se, hvor du har været.
Han har ret, det er transformerende.
Jeg kan gøre det nu.
Lidt Diddly Squat-teamwork havde reddet mit veganske skind.
Du er direkte på nu.
-Helt præcist. -Ja.
Der er du, din lille skønhed.
Med slangehovedet plantet hørte vi, at vores lejetyr var på vej,
hvilket betød, at jeg skulle gøre forberedende arbejde
med min sikkerhedschef.
Tyren kommer klokken 15.
Så en times tid?
Vi skal have skilte op til vandrere, fordi det er en offentlig sti...
...om at der er en tyr. Men her er det interessante.
Man må ikke skrive: "Fare, tyr",
for så erkender jeg at vide, at den er farlig.
Og det gør mig ansvarlig.
Men man må ikke sige, at det er sikkert...
Er du blevet angrebet af en tyr?
Javel. Jeg har nogle skilte.
Jeg fik de her lavet.
TYR PÅ MARKEN (INGEN RØDE BUKSER)
Kender du de mennesker
der altid brokker sig...
...på pubben med røde bukser på?
GRATIS AKUPUNKTUR
FARE TYR (VANDRERE VELKOMNE)
Ja.
TYR PÅ MARKEN
Da skiltene var oppe,
viste jeg Gerald, hvordan jeg havde brugt udstyr
som tyre-indeslutningsmetode.
Så vi har et elektrisk hegn.
Hvis det ikke virker,
har jeg sat det her...
...som en barriere.
Så han ikke kommer ud på stien.
Uden at vide, om jeg havde gjort det godt eller ej,
ventede vi på tyren,
som vi havde lejet af familien, der havde leveret køerne.
-Hej. -Hej.
Godt at se dig.
-Er han her? -Gigoloen er ankommet.
Gud, hans ansigt er der. Med en ring.
Her kommer han. Kom så, min dreng.
Se, hvor stort hans hoved er. Han er enorm. Se.
-Kom så. -Dygtig.
Se hans testikler.
Videre.
Lisa, vil du vide, hvad han hedder?
Ja.
Navnet er Maestro.
Breakheart Maestro. Det er hans navn.
-Se dem løbe! -Se damekøerne
komme ind efter lidt action.
-De løber. -Ja.
De springer på ham.
Det er som en natklub.
"Vælg mig! Vælg mig!"
-Han er i gang med det samme. -Det er en ko.
-Ja. -En "hun"-ko.
-Dusker koen ham? -Ja.
Hvad er... Hvad fanden? Du har en homoko med.
-Hvorfor skete det? -Gå ikke i panik.
-Nej, de er... -Men det er ikke...
De ser bare hinanden an.
Alle disse kalve er hans.
-Er de? -Ja.
-Har han haft alle de kvinder? -Ja.
Ja, det er hans kalve.
Den, der generer os, er Pepper. Bagest,
det er hende, han skal...
Se, han går den vej. Efter Pepper.
-Peppers vægt er et problem nu. -Er hun for fed til ham?
-Nej, men... -Hvad så?
Det komplicerer drægtigheden, når de er for fede.
-Virkelig? -Ja.
Kommer de ud af vinden?
De viser ham, hvor vandet er.
De viser ham de svage hegn.
"Læn dig der."
Dette var et perfekt, lykkeligt øjeblik.
Men da alle var gået,
kunne jeg reflektere over, hvad der faktisk var på spil.
Vi har prøvet
at gøre Pepper gravid med kunstig insemination,
og det har ikke fungeret.
Så dette er hendes sidste chance.
Hvis han ikke kan gøre hende gravid...
Den kan du selv regne ud.
Et par dage senere
kunne jeg føle, hvordan det var at regne det ud,
for det var tid til at sende de første af restaurantens køer til slagtning.
Ved du, hvilken det er?
-Den bagerst? -Ja.
2-9-7.
Nej, han ved det.
Det er trist, når to dyr skal afsted.
Når man har 30...
-Det sagde Lisa også. -Ja.
Når man tager fårene, er det bare "ja, du ved..."
Jeg er aldrig trist, når jeg tager fårene.
-Lortefår. -End ikke du kan lide det her.
Jeg kan ikke lide den del, nej.
Skal vi få det gjort?
-Kom så. -Kom så, smut.
Jeg kan ikke lide at efterlade den anden, han bliver så ensom.
Jeg kan huske det med fårene. Det var hjerteskærende.
Jeg kan ikke forestille mig, at det bliver bedre.
Kom så.
Kom nu, ko.
Sådan.
Privat drab?
-Ja. -Privat hvad?
Privat drab.
Privat slagtning.
-Ja. -Underskriv, og skriv datoen der.
-Er det den del? -Ja.
Sådan.
-Han er allerede død, er han? -Nej, han er der.
Er han det? Da vi kom med får, var de døde,
-da jeg var færdig. -Du kan se ham.
-Det vil jeg måske. Vi får se. -Nej? Ja.
Lad os se ham.
-Hej, Jezza. -Clarkson.
Morgen. Morgen.
Ved Dignitas-indhegningen mødte jeg slagterichefen...
-Godmorgen. -Hvordan går det?
Godt, tak.
...der, da jeg var trist over fårene ved mit sidste besøg,
havde fundet de rigtige ord til at gøre det værre.
Det er en skam, de er pæne får.
Denne gang håbede jeg, at han ville være mere forstående.
Han er et godt stykke kød, ærligt talt.
Vi ses, ko.
Vi ses på den anden side.
Jeg skal bare huske, at han har gjort sit for jorden,
og han vil brødføde 1.000 mennesker.
Det var derfor, jeg havde ham.
Og jeg skulle tænke det samme den følgende uge,
når det ville blive Ko 2's tur.
For nu kørte maskineriet til restauranten virkelig.
Allan og hans sjak havde travlt med byggearbejdet.
Og på trods af min meningsløse snak om Babe og Subaru til Pip,
havde hun fundet på nogle retter, som hun håbede, ville ramme plet.
Det er oksetungen, som jeg ved...
Der er kun to tunger, så den er ikke så stort og...
-Må jeg få et stykke? -Ja, værsgo.
Hvad har vi her?
Bare lidt æg og pickles.
Jeg gjorde det.
For pokker.
Hver gang nogen smager noget på tv, siger de altid...
...selvom det er modbydeligt. Og jeg gjorde det.
Jeg håber ikke, det er modbydeligt.
Nej, det er lækkert. Jeg vil prøve lammet.
-Lammebryst. -Chili?
Chili. Chili, lidt eddike, hvidløg,
mynte, koriander, olivenolie, en lille smule sukker.
Det er bare fantastisk.
-Er det vores mel? -Jep. Din øl.
-Er det faktisk ølbrød? -Ja.
-Jeg har aldrig fået ølbrød før. -Det er godt.
Jøsses, Pip, det er så godt.
Og det er pisket svinekød?
-Fedt. Ja. -Fedt?
-Jeg troede... -Det er i slankebladene.
Ja, det hele er fantastisk.
Vigtigere, det var klart, at Pip kunne gøre underværker med en ko.
-Oksekødtartar? -Ja.
Det er bare vidunderligt.
Det er en oksebouillon, og jeg har lagt knoglemarv i.
Knoglemarv er min favorit.
-Det er en ribeye, ikke? -Jo.
Er det bare salt på?
Ja. Lidt rosmarin og smør.
-Vores kartofler? -Ja.
-Mere rosmarin? -De er virkelig gode til at riste.
-Og man får sådan en tallerken? -Og de serverer.
-Får du sådan et stykke kød? -Jep.
Pip, det er fantastisk godt.
Jeg er virkelig begejstret nu. Vi gør det faktisk.
Jeg vidste nu, at vi kunne lave en spændende menu fra vores gård
og fra vores naboer.
Og at maden ville have en glat tur fra køkken til restaurant,
fordi vejen skred godt frem.
Du kunne godt bruge lidt flere lys på, Kaleb.
Husk, vi udfører byggearbejde,
måske har jeg ikke nok.
Værsgo, kampspade. Skal vi takke af efter den her?
Ja. Du ser så gammel ud lige nu, at det er helt uvirkelig.
Jeg kan godt lide at køre med benene over kors.
Du sidder der med brillerne på næsetippen og benene over kors
og læser en artikel om at få den op at stå om morgenen.
For at være ærlig havde jeg virkelig følt mig gammel hele dagen.
Og næste morgen fandt jeg ud af hvorfor.
Ikke igen.
Lort.
Men fordi dette er en gård, og gårde ikke bare kan stoppe,
fandt jeg inspiration i Putins COVID-foranstaltninger
og arrangerede et morgenmøde med Charlie.
Hej, Jeremy.
Beklager. Du kan være Macron og sidde dernede.
Hvad har vi?
Et par ting. Vi har fået nogle planer tilbage fra rådet.
-Okay. -Se, hvem der er her.
G-Manden!
Har du det bedre?
Er du stadig positiv?
Kan vi lige bemærke det her?
Han er i 70'ernne, positiv og i gang.
Jeg er i 60'erne, positiv og i gang.
I modsætning til snefnug-generationen.
Jeg har nogle stumper til dig.
Vi har nogle tilbagemeldinger fra rådet.
Vi sendte en forudgående underretning
for at sige: "Vi har tænkt os at bygge gårdens vej."
De har faktisk afvist det.
-Afviste de en vej på gården? -Ja.
De siger, at den er påbegyndt og ikke anses for rimelig
og nødvendig til landbrug indenfor den her ejendom.
-Så man må ikke bygge en vej på sin gård? -Nej.
Præcis.
Rådet vil ikke lade os gøre mere.
For fanden.
Har du hørt om en landmand, der har fået en vej afvist?
-Aldrig. -Aldrig?
Hvad med restauranten?
De må ikke vide det, for de vil finde noget at stoppe os med.
Nej, men hele landsbyen laver ikke andet end at udspionere os.
NÆSTE GANG
Kors. Se engang.
De stopper ikke her. Det er kun første stadie.
Vi var enige om, at det var to uger. Ikke to dage.
Nedtællingen er begyndt.
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor Lotte Udsen