KAPITTEL 15 LISTIGE PLANER
Diddly Squat gård var skadet.
Uten ordentlig parkeringsplass
var butikken et skip med hull under vannlinjen.
Og restaurantdrømmen var død.
Men det var ikke bare dystert.
For unna våre vanskeligheter med kommunen
var naturen i ferd med å våkne.
Hvordan er vinkelen?
Det er bra. Stopp.
-Sånn. -Kom igjen.
-Fortsett. -Kom igjen.
Våren var kommet.
Og så, etter fem måneder i vinterfjøset,
kunne vi endelig slippe kyrne ut på jordet igjen.
-Se på dem! Glade kyr! Frie! -Hei!
Så lykkelige.
"Jeg er fri og ute!"
Må være så fint.
De hadde glemt hvordan det var å være frie kyr.
Du vet at jeg er verdens ledende motorjournalist?
-Jeg blir nervøs. -Trenger ikke å...
-...hver gang. -Fordi du ser på meg.
Jeg har binokulær rivalisering. Jeg kan se to ting samtidig,
-som et Apache-helikopter. -Som en gullfisk.
Da de viltre tenåringene var sluppet på ett jorde...
Kom igjen!
...måtte vi slippe mødrene og kalvene på et annet.
Kom igjen!
Rolig.
-Gå. -Nei.
Feil. Ned bakken. Tilbake. Kom igjen.
Kom igjen. Rolig. Flinke jenter. Kom igjen.
Nei, ikke gå her. Ikke gjør dette.
Rolig.
Ned med deg. Nei. Faen heller.
Nei.
Etter å ha lemlestet oss alle...
Faen ta deg, ku.
Ned.
...ble forbryterkalven endelig drevet inn på jordet.
-Bra, Charlie. -Bra, Charlie Ireland.
-Se på det. -For et syn.
Vet du hva dette krever? En kopp te.
Så kom det flere gode nyheter. For et par dager senere
sa fuglepolitiet at fugleinfluensaen var på vei ned,
og vi kunne slippe ut hønene også.
Nå skjer det, jenter. Dere får komme ut.
Sånn ja.
Den åpner seg! Dere er fri!
Se på dem. Mob grazing er tilbake.
Endelig.
Seks måneder.
-Den lengste fugleinfluensaen? -Ja.
-Verste noensinne. -Er det? Verst?
-Det gikk så langt at... -Hei!
-Hvor kom han fra? -Herregud.
Hanen har vært seks måneder i kvinnefengsel.
Han likte utseendet til damene.
Men selv om det var flott å ha dyrene ute,
var vi fortsatt bekymret for hvordan gården kunne tjene penger
med så mange restriksjoner fra kommunen.
Vi må holde til i en grumsete gråsone med smutthull
og utspekulerte knep.
Ja.
Det blir veldig grumsete og veldig grått
der vi skal holde til, men vi må holde oss...
Innenfor loven.
Vi må holde oss akkurat på rett side.
Og vi startet denne nye policyen den dagen vi gjenåpnet gårdsbutikken
-etter vinterdvalen. -Ok.
La oss legge dette... Alt brødet her oppe.
De fleste av varene var produsert enten på Diddly Squat
eller innenfor den pålagte radiusen på 26 km.
Alt dette er lokalt, det er greit. Dette er lokalt.
Alt dette er lokalt. Alt dette.
DIDDLY SQUAT FART OG KRAFT
Men nett, luer og T-skjorter var ikke lokale i det hele tatt.
DIDDLY SQUAT DET BESTE NETTET... I VERDEN
Takk. Hei. Står til?
Så, på gjenåpningsdagen...
Vi selger ikke T-skjorter. Vi gir dem bort.
Greit.
Hvis dere kjøper en rosenkål for 20 pund, får dere en gratis T-skjorte.
Det er kompliserte årsaker.
-Det er greit. -Flott.
-Én rosenkål? -Ja.
Grønt eple?
-Flott jobbet. -Flott.
£15 EPLE + FÅ EN GRATIS LUE!
Flott. Takk.
Hva slags potet? Jeg har potet med flamme.
£25 POTET + FÅ ET GRATIS NETT!
-Vær så god. -Tusen takk.
Flott. Tusen takk.
-Nyt poteten din. -Takk.
Det fungerer bra.
Jeg tror folk liker det faktum at de fortsatt kan kjøpe varene våre.
Eller ikke. Få dem gratis, selv om vi ikke kan selge dem.
I mellomtiden, utenfor,
hadde Charlie lagt en frekk plan for å løse parkeringsproblemene.
Det er et lite smutthull.
Det er et 28-dagers planleggingsvarsel.
Det betyr at vi kan bruke et hvilket som helst jordstykke
i 28 dager som midlertidig parkeringsplass.
Så vi kan bruke jordet bak oss.
Heldigvis, fordi Jeremy har flere jorder,
kan vi bruke dette i 28 dager,
og så kan vi bruke det jordet i 28 dager,
for å gi folk en trygg parkeringsplass, så de kan handle.
DIDDLY SQUAT GÅRDSBUTIKK
Dessverre var det ingen utspekulert måte å gjenopplive restauranten på,
som jeg forklarte til Alan da han stakk innom.
Problemet er at jeg ikke har råd til å gå til statsråden.
Akkurat.
Det blir en ny planleggingsprosess med Sky at Night-karen.
Det vil ta over et år, 18 måneder.
Det blir nok et møte i planutvalget,
og så et til, og...
Det er latterlig,
for borte på jordet har vi en låve som har stått i 100 år,
etter ti år gjør du som du vil.
Bønder kan bruke en låve til en pop-up-butikk eller...
Du kan bruke den til noe.
-Vent litt. Den låven? -Ja, den midt på jordet.
-Trenger vi ikke tillatelse? -Nei.
-Så du sier at vi kan gjøre den... -Ja.
-Ja, dere kan... -...til en restaurant?
Den står på din jord. Den er der.
Bare reparer den. Flott gammel låve.
Hva med strøm?
Trefasestrøm der borte. Vann også.
-Trenger vi ikke tillatelse? -Nei. Jeg er 99,9 % sikker.
Jeg blir snart et menneskelig tripodstativ.
Før jeg besvimte av lykke,
ringte jeg Charlie for å be ham sjekke det Alan hadde sagt.
-Hei, Charlie. Jeremy. -Hei.
Alan fikk en idé...
Og en halvtime senere...
Vi har lov til å gjøre det.
Fordi det er et solid bygg, burde det være greit.
Veggene er greie, taket er greit.
Taket er ikke greit, men vi kan fikse det.
Vi kan gjenbruke den. Hvorfor har ingen tenkt på det før?
Jeg vet ikke, men det er... jeg mener...
For et resultat det ville vært.
Dette var det beste smutthullet av dem alle.
Hvis en låve er mindre enn 150 kvm
og mer enn ti år gammel,
kan en bonde gjøre hva han vil med den.
Den er ikke i særlig god stand. Men se på dette.
Hvis vi får denne A-rammen, eller hva det nå heter, reparert...
...og så setter bord og stoler her...
For en utsikt på en søndagslunsj. Se på det!
Fordi det bare ville være plass til et bitte lite kjøkken,
måtte det meste av matlagingen gjøres på selve gården.
TILLEGGSKJØKKEN
De to stedene skulle knyttes sammen med noe jeg hadde planlagt i evigheter.
En ny gårdsvei.
RESTAURANT
Du bør sette dette her.
Mens Alan satte i gang med å reparere låven...
Ja, folkens.
...koblet jeg en gammel plog til Thunderbird Four
og startet arbeidet med veien,
som også vil ha andre fordeler.
Markblomster på siden vil være nydelig.
Og vi kan komme hit, krysse veien,
inn på butikkens parkeringsplass,
så får vi tilgang til den andre halvdelen av gården
uten å bruke veinettet og komme i veien for folk.
Dette er smart. Smart tenkt av meg.
Nå må jeg få en helt rett linje.
Det var vanskeligere enn jeg trodde.
Jeg må til høyre for stolpen.
Det er der inngangen skal være.
Akkurat. Én, to... seks. Der.
Kaleb er kommet.
-Hva er det? -Du burde slutte.
Hvorfor?
Det er ikke særlig rett. Du sa at du ville ha en rett linje
fra den porten til den nye porten, som skal være...
Enig. Den første var en katastrofe.
-Så hvilken er det? -Denne.
Den er for jævlig!
Den der, jeg... Aner ikke hva jeg tenkte på.
Jeg siktet mot toalettene.
Jeg innså halvveis at det var feil. Så jeg måtte svinge litt til høyre.
Den er elendig.
Jeg vet du liker å si det til meg.
Nei. Jeg vil at det skal gjøres ordentlig, det er alt.
Da ruten endelig var merket,
trengte jeg fyllmasse til å lage selve veien.
Og det innebar å lage et lite steinbrudd.
Dette innebar å bringe tilbake Lee, fjøsbyggeren,
og noen av karene hans...
...og mye av maskineriet hans.
Det er et samlebånd. Han graver opp store steiner,
legger dem i knuseren.
Han tar det opp og slipper det her.
Jeg plukker det opp og legger den i tilhengeren. Du kjører.
Hvor skal du dumpe det?
Den første lasten skal rett dit.
Svinger.
Godstog, baby Skulle ønske jeg var et godstog
For en knallåt.
Se hva vi gjør her. Steinbrudd.
Hvis du har en liten hage, grav den opp
og lag et steinbrudd, for det er så gøy.
Dette er kanskje pianoet.
Ikke? Jeg vet ikke.
Se på beregningene mine.
Snart var det på tide å begynne å lage veien.
Jeg er elendig.
Jeg har laget et hull i plastduken.
Kaleb, jeg er elendig på dette.
Dette og saueklipping klarer jeg ikke.
Og såing. Dyrking. Hekklipping, det klarer du ikke.
Lang liste med ting du ikke får til.
Etter å ha sparket meg selv fra denne jobben,
ansatte jeg meg selv på nytt til å kjøre veivalsen,
som var et nytt kjøretøy for meg.
Jeg tror jeg skal trykke på den grønne for å få den til å vibrere.
Klar?
Herre...
Jeg liker det.
Ja.
For en hyggelig måte å tilbringe dagen på.
Å få ristet på rumpa
mens du sitter med bena i kors i en komfortabel stol,
og gjør en mandig jobb.
Dessverre måtte jeg snart la Lee ta over,
fordi andre jobber på gården trengte min oppmerksomhet.
-En av dem var å møte Pip... -Står til?
...en sterkt anbefalt kokk som kanskje kunne drive restauranten.
Så vi har vår egen honning, våre egne egg.
Dette er... Mel til pasta.
Sønnen min lager nå vår egen chilisaus av chili som vi dyrker.
Vi har lam. Og nå har vi storfekjøtt.
Jeg tror det du har her er begynnelsen på en flott restaurant.
Du kan bruke alt, fra nese til hale, av alle dyrene.
Hva slags mat har du laget?
Jeg jobbet med italiensk før. Fransk. Britisk.
Restauranten min for tiden blander mange europeiske stiler
og litt japansk innflytelse.
Saken er
at jeg ser hvem som kommer til gårdsbutikken.
Og jeg... De er Subaru-sjåfører.
-Onkelen min hadde en Subaru. -Ja.
Det er dem restauranten er til,
folk som ikke vil ha tre chips stekt tre ganger,
og de vil ikke ha noe fancy.
Så asiatisk fusjon er ikke ord
-de vil glede seg noe særlig over. -Nei.
"Ikke faen" vil være et vanlig svar
på ethvert forsøk på å rote med
-biff og nyrepai eller... -Ja.
Så ga jeg Pip en omvisning
og begynte med menyens hovedattraksjon.
Her.
Dette er de to som skal henrettes.
-Ok. -Det er det vi skal tilberede.
De er enorme.
Her skal vi ha tilleggskjøkkenet.
Et godt et?
Det er digert. Større enn kjøkkenet mitt.
-Har du en slakter? -Ja.
-Det går gjennom en fyr som heter Henry... -Ja.
...som ser ut som Andy Garcia i The Untouchables.
Uansett, Andy Garcia ordner slaktingen.
-Ser du chiliene? -Ja.
Du får flere tusen chiliplanter,
-som er... -Ja. Sterk saus.
Etter å ha blitt imponert så langt
ventet Pip seg tydeligvis gode ting fra selve restauranten.
Herregud.
-Det er ganske spartansk. -Ja.
Akkurat. Faen.
Dette er kjøkkenet.
Det er lite.
-Ferdigstillingskjøkken. -Hvor er resten?
-Hva? -Bygger du ut?
Nei, kommunen gir oss ikke lov.
På grunn av reglene, som jeg ikke skrev,
har du lov til å ha like mye plass utenfor bygningen
som det er inni den.
-Ikke med en bygning, men med parasoller. -Ja.
Så du kommer hit, helt ned til enden av den veggen.
Ja.
Og dette er bord og stoler.
Ja. Du kan nok få 45 plasser.
Nå fikk jeg en idé.
Kan du ikke utvide kjøkkenet og grille ute?
Kommunen gir oss ikke lov.
Etter å ha bearbeidet det faktum at hun skulle lage mat i en skoeske,
spurte Pip hva jeg ville ha på menyen,
i håp om at jeg ville gi presise instruksjoner.
Har du sett filmen Babe
-med grisen? -Ja.
Du vet når han går hjem om kvelden og kona hans er der?
Det de spiser, er det jeg vil servere i restauranten.
Jeg vet ikke hva det er, men i fantasien min
vil jeg servere det de spiser.
Akkurat.
Med den nyttige informasjonen lagt på minne
dro Pip for å begynne å jobbe.
Og jeg gikk tilbake til den vanskelige jobben med å gjøre kyrne drektige.
Den siste runden med IVF hadde fungert for Dini.
Men ikke for Pepper, som trengte en ny injeksjon.
Her er Dilwyn i sin vanlige positur.
Hallo. Kan jeg ta dere i hånda?
Og i dag skulle vi finne ut om hun endelig var på tjukka.
Ok, dårlige nyheter.
-Du tuller. -Ja, ikke med kalv.
Alt er der.
Jeg sjekket eggstokkene, alt fungerer.
Jeg ser ingen grunn til at hun ikke kan bli drektig.
Stakkars gamle Pepper.
Hva er i veien, vennen?
Det var synd. Dere må bestemme hva dere vil gjøre nå.
-Vi må ikke... -Kan jeg...
La meg spørre veterinæren.
Hva pleier bønder å gjøre i denne situasjonen?
Hente inn oksen.
-Hente inn oksen? -Ja.
Ville en bonde leid en okse?
Du kan leie en okse.
-Hvor lenge må oksen være her? -To måneder.
Så oksen bor her, rett ved siden av en tursti.
-Må ikke gjerdene byttes ut... -Må sette opp skilt.
Ja.
Det er risiko ved det.
Hvis den kommer seg ut, får alle panikk.
Mesteparten av tiden er den ikke der for å drepe noen.
-Den kan riktignok drepe noen. -Ja.
Så vi kan sette inn en okse her.
-Og strømgjerdet der... -Jeg setter opp gjerde.
-Hva? -Jeg setter opp gjerde.
Ja, vi vil ikke ha oksen på kjøkkenet.
-Ikke akkurat. -For en overraskelse!
Med mindre han er fryktelig kjekk.
Å finne en kjæreste til Pepper ville ta noen dager.
Så i mellomtiden fortsatte jeg med en annen viktig jobb,
å plante en avling kalt ormhode.
15 mm på tønna.
Må gå. Jeg er på 20 mm. To centimeter.
Dette betydde at Kaleb måtte gjøre noen vanskelige justeringer...
Greit.
...men jeg forsikret om at det ville bli verdt det.
Bygg og hvete, akkurat nå.
-300 pund per tonn, cirka? -Ja.
-Raps, 700 pund per tonn? -Ja.
-Veldig høyt. -Ja.
-Vil du vite hva dette gir? -Ja.
4200 pund per tonn.
Seriøst?
La oss dyrke ormhode. Denne er klar.
-Vet du hva det er? -Nei.
Veganere vil ikke ha tran eller fiskeolje.
Men de kan spise dette, som er det samme. Det er omega-3, omega-6, omega-9.
Så det er en veldig bra...
-...olje. -Ja.
Veldig sunn. Veganere elsker det.
Så vi tjener på veganisme, som jeg liker.
Og biene elsker ormhode.
Da Kaleb var ferdig med å justere innstillingene,
fylte vi i vegansk gullstøv,
fortalte datamaskinen hva den sådde...
Fire, åtte, to. Greit.
Tenk om NASA brukte en datamaskin som denne.
Hvem er Nassie?
...og la i vei.
Se på dette. Med den flotte nye vektboksen min,
ingen steiling!
Denne veier nå ca. 15 tonn.
Det som er bra med å dyrke ormhode,
er at det sjelden trenger å sprøytes med kjemikalier eller gjødsel.
Så det er ikke behov for vanskelige kjørespor.
Det dårlige er at jeg hadde glemt hvordan alt fungerer.
Må stille inn viftehastigheten.
Greit.
Å nei. Faen. Jeg tror jeg har...
Kaleb, hører du meg?
Jeg husker ikke hvordan jeg stiller inn datamaskinen.
Jordbruksfosteret forklarte teknologien tålmodig.
-Den lille traktoren på toppen, husker du? -Nei.
Jeg har aldri brukt den før.
Jo. Du sådde hvete, og dreit deg ut.
-Kjørte du ikke på stolpene? -Jo.
-Har du sett den tabben? -Jeg har gått der.
Hold deg til skriving. La meg gjøre dette.
Nei, det er ingen kjørespor.
Du trenger ikke kjørespor, det er derfor jeg gjør det.
Det er veldig lite input, ja.
Kaleb fortsatte oppfriskningskurset mitt.
Skyv den opp.
-Ser du at det står "markører"? -Ja.
Trekk den ned.
-Ut denne veien? -Ja.
Ut med deg.
Faen.
Nei. Stopp. Ta den inn igjen.
Vent litt. Nei, vent.
Akkurat.
Helvete.
Hvem sin idé var det å dyrke ormhode?
Endelig var jeg klar.
Da begynner vi.
Stopp!
Viftehastighet, 39 000 RPM. Flott.
-Stopp! -Jeremy, stopp.
Du er som en bulldoser.
Du har en fot med jord langs fronten.
Søppelet renner ikke gjennom.
Hva? Beklager. Hva er søppel?
Det eneste jeg kan gjøre, er å løfte såmaskinen.
Det blir for skjevt.
-For vi må binde det opp. -Ja.
Jeg forstår ikke hva...
Kan jeg bare rette opp maskinen? Skyve det litt ut på toppstaget.
Jeg hater at han går mellom redskapene bak på traktoren.
Når som helst nå kommer det en fæl lyd.
Og så en sirene. Og så en hammer.
Og så lyden av meg som klager på en fengselscelle.
Da Kaleb hadde gjort hva han nå gjorde,
kom jeg i gang igjen.
Akkurat. 10 km/t.
Og jeg hadde én jobb.
Jeg lagde en fure med markøren,
slik at på tilbakeveien,
hvis jeg holdt den furen midt på panseret,
ville jeg vite at jeg var nøyaktig tre meter
fra den delen av jordet jeg allerede hadde sådd.
Ikke ta øynene fra den, Jeremy. Hold øynene på den.
Men etter at jeg snudde,
innså jeg at på grunn av måten dette jordet var blitt dyrket på,
var furen usynlig fra der jeg satt.
Helvete.
Absolutt ingen anelse.
Rett og slett ikke synlig.
Prøver å se hvor en liten metallbille gikk over jordet.
Den gjør ingenting.
Jeg sår det meste av jordet to ganger og noe av det ikke i det hele tatt.
Helvete.
Jeg vil være i kjempetrøbbel når dette vokser.
Frøene er for dyre til å forkludre dette.
Jeg vet ikke hva jeg driver med, Kaleb. Jeg ser ikke markøren.
Jeg ser den bare ikke.
Jeg forberedte meg på den vanlige kjeftingen,
men utrolig nok kom den ikke.
Det er vanskelig. Jeg skal ikke klage om du bommer litt.
Så bestemte Kaleb seg for å bruke valsen for å lage en bølget linje.
Slik at når da metallbillen gikk over nylig valset jord,
kunne jeg se merket den lagde.
Så du tror jeg kan se linjene
nå som du har gjort den sikksakk-tingen?
Ja.
Ser du forskjellen nå?
Ja. Jeg kan se hvor du har vært.
Han har rett, dette er noe helt annet.
Jeg kan klare det nå.
Litt Diddly Squat-laginnsats hadde reddet mitt veganske skinn.
Du kjører helt rett.
-Helt rett. -Ja.
Der er du, din lille skjønnhet.
Da ormhodene var sådd, fikk vi beskjed om at leieoksen var på vei,
så jeg måtte gjøre noen forberedelser
med sikkerhetssjefen min.
Oksen kommer klokken 15.00.
Så omtrent en time?
Må ha skilt som forteller turgåere, for det er en offentlig tursti...
...at det er en okse. Men her er det som er interessant.
Du kan ikke skrive: "Fare: okse",
for da innrømmer jeg at jeg vet at den er farlig.
Og det gjør meg ansvarlig.
Men du kan ikke si det er trygt heller...
Har du blitt angrepet av en okse?
Akkurat. Jeg har noen skilt.
Jeg fikk lagd disse.
OKSE PÅ JORDET (INGEN RØDE BUKSER)
Du vet de folkene
som klager hele tiden...
...på puben med røde bukser på?
GRATIS AKUPUNKTUR
FARE: OKSE (TURGÅERE VELKOMNE)
Akkurat.
OKSE PÅ JORDET
Etter å ha satt opp skiltene
viste jeg Gerald hvordan jeg hadde brukt gårdsutstyr
som et oksesikringstiltak.
Vi har strømgjerde.
Hvis det ikke fungerer,
satte jeg denne her...
...som en barriere.
Hindrer ham i å gå ut på turstien.
Uten å vite om jeg hadde gjort en god ting eller ikke,
ventet vi på oksen,
som vi hadde leid av familien som leverte kyrne.
-Hallo. -Hallo.
Hyggelig.
-Er han her? -Gigoloen har kommet.
Herregud, fjeset hans er der, med en ring.
Her kommer han. Kom igjen, gutt.
Se på størrelsen på det hodet. Han er enorm. Se på ham.
-Kom igjen, gutt. -Flink gutt.
Se på testiklene hans.
Gå da.
Lisa, vil du vite hva han heter?
Ja.
Navnet er Maestro.
Breakheart Maestro. Det er navnet hans.
-Se hvordan de løper! -Se på damekyrne
som kommer for litt action.
-De løper bort. -Det gjør de.
Klare til å pule ham.
Det er som en nattklubb.
"Velg meg! Velg meg!"
-Han er i gang allerede. -Nei, det er en ku.
-Ja. -En hunnku.
-Rir kua ham? -Ja.
Hva i helvete? Dere kom med en homofil ku.
-Hvorfor skjedde det? -Ikke få panikk.
-Nei, de... -Men det er ikke...
De utforsker hverandre.
Alle disse kalvene er hans.
-Er de? -Ja.
-Har han hatt alle disse damene? -Ja.
Ja, de er kalvene hans.
Den som bekymrer oss, er Pepper, bakerst.
Det er henne han må...
Se, han går den veien. Mot Pepper.
-Peppers vekt er et problem nå. -Vil han synes hun er for feit?
-Nei, ikke det. Men... -Hva da?
Det kan bli komplikasjoner når de blir drektige hvis de er for feite.
-Virkelig? -Ja.
Vil de finne ly for vinden?
De viser ham hvor vannet er.
Viser de svake gjerdene.
"Len deg der."
Det var et perfekt, lykkelig øyeblikk.
Men etter at alle hadde gått,
begynte jeg å tenke på hva som faktisk stod på spill.
Vi har prøvd
å inseminere Pepper tre ganger,
kunstig inseminering, og det har ikke fungert.
Så dette er hennes siste sjanse.
Hvis han ikke gjør henne drektig...
Tenk deg resten selv.
Et par dager senere
fikk jeg oppleve hvordan "resten" kunne føles,
fordi det var på tide å ta de første restaurantkyrne til slakting.
Vet du hvilken det er?
-Den bakerst? -Ja.
2-9-7.
Ja, han vet det.
Det er trist når du har to dyr som skal inn.
Når du har 30...
-Det var det du sa. Det sa Lisa. -Ja.
Når du sender sauene, er det liksom: "Vel, du vet".
Jeg føler meg aldri trist da.
-Jævla sauer. -Du liker ikke dette.
Nei, jeg liker det ikke.
Skal vi gjøre det?
-Gå da. -Kom igjen.
Jeg liker ikke å kjøre fra den andre, han blir så ensom.
Jeg husker at jeg dro hit med sauene. Det var fælt.
Tror ikke det blir noe bedre i dag.
Gå da. Kom igjen.
Kom igjen, kua.
Sånn ja.
Privat slakt, ikke sant?
-Ja. -Hva?
Privat.
Privat slakting.
-Ja. -Skriv under og skriv datoen der.
-Er det den delen? -Ja.
Sånn.
-Han er vel død allerede? -Nei, han er der.
Er han? Da vi kom med sauer, var de døde
-da jeg var ferdig. -Du kan se ham.
-Nei... kanskje. Vi får se. -Ikke? Ja.
La oss gå og se ham.
-Morn, Jezza. -Clarkson.
Morn.
Ved dødshjelp-båsen møtte jeg slakterisjefen...
-Morn. -Står til?
Bra, takk.
...som, da jeg var opprørt over sauene ved mitt siste besøk,
fant de rette ordene for å få meg til å føle meg verre.
Det er synd, de er fine sauer.
Denne gangen håpet jeg han ville være litt mer forståelsesfull.
Han ser ut som et fint stykke kjøtt.
Vi ses, kua.
Vi ses på den andre siden.
Jeg må huske at han har gjort sitt for jordsmonnet,
og han vil mate 1000 mennesker.
Det var derfor jeg hadde ham.
Jeg måtte tenke det samme uken etter,
da det var ku nummer to sin tur.
For nå var restauranten i gang.
Alan og karene hans var opptatt med byggearbeid.
Og til tross for mitt meningsløse prat om Babe og Subaru
hadde Pip noen forslag hun håpet skulle treffe blink.
-Dette er oksetunge, som jeg vet... -Jeg elsker tunge.
Det er bare to tunger, det holder ikke til så...
-Kan jeg ta en bit? -Ja. Vær så god.
Hva har vi her?
Litt egg og sylteagurk.
Jeg sa det.
Faen.
Når noen smaker på noe på TV, sier de alltid...
...selv om det er vondt. Og jeg sa det.
Jeg håper det ikke er vondt.
Nei, det er nydelig. Skal smake på lammet.
-Lammebryst. -Chili?
Chili, litt eddik, hvitløk,
mynte, koriander, olivenolje, bitte litt sukker.
Det er helt fantastisk.
-Dette er melet vårt? -Ja. Ølet deres.
-Det er lagd med øl. -Ja.
-Aldri smakt det før. -Det er godt.
Det var jammen godt, Pip.
Og dette er pisket svine...
-Fett. Ja. -Fett?
-Jeg tenkte... -Det står i alle slankebladene.
Alle er helt fantastiske.
Enda viktigere, det var tydelig at Pip kunne utrette mirakler med en ku.
-Biff tartar? -Ja.
Ok, det er helt fantastisk.
Det er en buljong, og jeg har tilsatt beinmarg.
Benmarg er min favoritt.
-Dette er entrecôte, ikke sant? -Ja.
Er det bare salt på den?
Ja. Litt rosmarin og smør.
-Potetene våre? -Ja.
-Mer rosmarin? -Gode til steking. Veldig bra.
-Kommer alt slik? -Ja, så serverer de.
-Får man et slikt stykke kjøtt? -Ja.
Pip, det er spektakulært godt.
Nå er jeg veldig spent. Vi skal faktisk gjøre det.
Jeg visste nå at vi kunne lage en spennende meny med ting fra gården vår
og fra våre naboer.
Og at maten ville få en enkel reise fra tilleggskjøkkenet til restauranten,
for det gikk raskt fremover med gårdsveien.
Du kunne trengt noen flere blinkende lys, Kaleb.
Husk at vi bygger,
kanskje jeg ikke har nok.
Sånn ja. Skal vi ta kvelden etter dette?
Ja. Du ser ut som en gammel mann nå, helt utrolig.
Jeg liker kjørestillingen med bena i kryss.
Du ser ut som du sitter der med bena i kryss
og leser en artikkel om hvordan man får den opp om morgenen.
Når sant skal sies, hadde jeg følt meg som en gammel mann hele dagen.
Og neste morgen fant jeg ut hvorfor.
Ikke nå igjen.
Faen.
Men fordi dette er en gård, og gårder ikke bare kan stoppe opp,
bestemte jeg meg for å følge Putins forholdsregler for covid
og avtalte et morgenmøte med Charlie.
Hei, Jeremy.
Beklager dette. Du kan være Macron og sitte der.
Hva har vi?
Et par ting. Vi har fått tilbakemelding fra kommunen.
-Ok. -Se hvem som er her.
G-Dawg!
Føler du deg bedre?
Er du fortsatt positiv?
Legg merke til dette.
Han er i 70-årene, positiv, oppe og går.
I 60-årene, positiv, oppe og går.
I motsetning til snøfnugg-generasjonen.
Jeg har noe til deg.
Vi har fått noen tilbakemeldinger fra kommunen.
Vi sendte jo inn varsel
for å si: "Vi skal bare bygge gårdsveien."
De har faktisk avslått den.
-Avslo de en gårdsvei? -Ja.
De sier at den er påbegynt, og det anses ikke som rimelig
og nødvendig for landbruksformål innenfor denne enheten.
-Kan man ikke legge vei på egen gård? -Nei, du kan ikke.
Akkurat.
Kommunen lar oss ikke gjøre mer.
Helvete heller.
Har du noen gang hørt om en bonde som har fått avslått en gårdsvei?
-Aldri. -Aldri?
Hva med restauranten?
De må ikke få vite det, da finner de noe for å stoppe oss.
Jo, men hele landsbyen gjør ikke annet enn å spionere på oss.
NESTE GANG
Herregud! Se på det.
De vil ikke stoppe her. Dette er bare første fase.
Vi var enige om at det skulle ta et par uker, ikke to dager.
Nedtellingen har begynt.
Tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen
Kreativ leder Mari Hegstad Rowland