‫החווה של קלארקסון‬
‫פרק 15 מזימות‬
‫חוות דידלי סקוואט הייתה עכשיו פצועה.‬
‫בלי מגרש חניה ראוי,‬
‫החנות הייתה ספינה בסכנת טביעה.‬
‫וחלום המסעדה מת.‬
‫אבל לא הכול היה קודר ועצוב.‬
‫משום שהרחק מהקשיים שלנו עם המועצה המקומית,‬
‫אימא אדמה התעוררה.‬
‫איך הזווית?‬
‫זה טוב. עצור.‬
‫- זהו זה. - קדימה.‬
‫- תעלי. - קדימה.‬
‫האביב בא.‬
‫וכך, אחרי חמישה חודשים בתוך אסם החורף שלהן,‬
‫סוף-סוף יכולנו להחזיר את הפרות לשדות שלהן.‬
‫- תראו אותן! פרות נלהבות! חופשיות! - היי!‬
‫שמחות כל כך.‬
‫"אני חופשייה ומשוחררת!"‬
‫זה בטח נחמד כל כך.‬
‫הן שכחו איך זה להיות פרות חופשיות.‬
‫את יודעת שאני כתב כלי הרכב המוביל בעולם?‬
‫- לא ברור למה אני נלחצת כשאתה נוהג. - אל תעשי...‬
‫- בכל פעם שאני עוצר. - כי אתה מביט אליי ומדבר בנהיגה.‬
‫כי יש לי יריבות דו-עינית. אני מסוגל לראות שני דברים במקביל,‬
‫- כמו טייס מסוק אפאצ'י. - כמו דג זהב.‬
‫כשהמתבגרות השובבות שוחררו בשדה אחד...‬
‫קדימה!‬
‫...היינו צריכים לשחרר את האימהות ואת העגלים בשדה אחר.‬
‫קדימה!‬
‫לאט.‬
‫- קדימה. - לא.‬
‫טעות. לא, טעות. בחזרה למטה. קדימה.‬
‫קדימה. לאט. פרות טובות. קדימה.‬
‫לא. לא, אל תלכי לשם. אל תעשי את זה.‬
‫לאט.‬
‫רדי למטה. לא. לכל הרוחות.‬
‫לא.‬
‫אחרי שהיא פצעה כמעט את כולנו...‬
‫לכי להזדיין, פרה.‬
‫ארצה.‬
‫העגלה העבריינית סוף-סוף הוכנסה לשדה.‬
‫- כל הכבוד, צ'רלי. - כל הכבוד, צ'רלי אירלנד.‬
‫- תראו את זה. - איזה מראה.‬
‫אתם יודעים מה זה דורש? כוס תה.‬
‫ואז, היו עוד חדשות טובות. משום שכמה ימים מאוחר יותר,‬
‫משטרת הציפורים אמרה ששפעת העופות דועכת,‬
‫ושנוכל לשחרר גם את התרנגולות.‬
‫זהו זה, בנות. אתן יוצאות.‬
‫הנה.‬
‫זה נפתח! אתן חופשיות!‬
‫תראו אותן. רעיית ההמונים חזרה.‬
‫סוף-סוף.‬
‫שישה חודשים.‬
‫- זו שפעת העופות הכי ארוכה? - כן.‬
‫- הכי גרועה שהייתה אי פעם. - באמת?‬
‫- היא הגיעה למצב... - היי!‬
‫- מאיפה הוא הגיע? - אלוהים.‬
‫התרנגול הזה בילה שישה חודשים בכלא נשים.‬
‫הוא אהב את המראה של הבחורות.‬
‫אבל למרות שהיה נהדר לשחרר את החיות,‬
‫עדיין היינו מודאגים איך, לכל הרוחות, החווה תכניס כסף,‬
‫כשמוטלות עליה כל כך הרבה הגבלות מהמועצה.‬
‫נצטרך לפעול באזור אפור עכור של פרצות‬
‫ושל ערמומיות. זה מה שנצטרך לעשות.‬
‫כן.‬
‫עומד להיות עכור מאוד ואפור מאוד‬
‫במקום שבו נפעל, אבל אנחנו מוכרחים להישאר...‬
‫במסגרת החוק.‬
‫אנחנו מוכרחים להישאר בדיוק על גבול הצד הנכון.‬
‫והתחלנו את המדיניות החדשה הזו ביום שבו פתחנו מחדש את חנות החווה‬
‫- אחרי שנת החורף שלה. - אוקיי.‬
‫כן, בואו נשים את זה... כל הלחם פה למעלה.‬
‫רוב הסחורה יוצרה בדידלי סקוואט‬
‫או ברדיוס 26 הקילומטרים שהמועצה הטילה.‬
‫כל הסחורה הזו מקומית. זה בסדר.‬
‫כל זה מקומי.‬
‫חוות דידלי סקוואט מהירות ועוצמה‬
‫אבל התיקים, הכובעים והחולצות לא היו תוצרת מקומית בכלל.‬
‫חוות דידלי סקוואט התיק הכי טוב... בעולם‬
‫תודה. הי. מה נשמע?‬
‫וכך, ביום הפתיחה מחדש...‬
‫אנחנו לא מוכרים חולצות. אנחנו מחלקים אותן חינם.‬
‫אוקיי.‬
‫אבל אם תרצו לקנות כרוב ניצנים ב-20 ליש"ט, אוכל לתת לכם חולצה חינם.‬
‫יש לזה סיבות מסובכות.‬
‫- כן, זה בסדר. - נהדר.‬
‫- כרוב ניצנים אחד? - כן.‬
‫תפוח ירוק?‬
‫- כל הכבוד. - נהדר.‬
‫קנו תפוח ב-15 ליש"ט וקבלו כובע מתנה!‬
‫נהדר. תודה.‬
‫איזה סוג תפוח אדמה? יש לי תפוח אדמה עם להבה.‬
‫קנו תפוח אדמה ב-25 ליש"ט וקבלו תיק מתנה!‬
‫- בבקשה. - תודה רבה.‬
‫נהדר. תודה רבה.‬
‫- תיהנה מתפוח האדמה. - תודה.‬
‫זה עובד יפה.‬
‫ונראה לי שאנשים אוהבים את העובדה שהם עדיין יכולים לקנות את הסחורה שלנו.‬
‫או לא. הם יכולים לקבל אותה חינם, גם אם היא לא למכירה.‬
‫בינתיים, בחוץ,‬
‫צ'רלי חשב על תוכנית חצופה לפתרון בעיות מגרש החניה שלנו.‬
‫יש פרצה קטנה פתוחה.‬
‫זו התראת תכנון ל-28 ימים.‬
‫מה שאומר שנוכל להשתמש בכל חלקת אדמה‬
‫כמגרש חניה זמני למשך 28 ימים.‬
‫אז אנחנו יכולים להשתמש בשדה שמאחורינו.‬
‫למרבה המזל, מכיוון שיש לג'רמי מספר שדות,‬
‫נוכל להשתמש בשדה הזה במשך 28 ימים,‬
‫ואז נוכל להשתמש בשדה ההוא במשך 28 ימים,‬
‫כדי שאנשים יחנו בבטחה ולקנות בחנות.‬
‫דידלי סקוואט חנות החווה‬
‫למרבה הצער, לא הייתה דרך ערמומית להחייאת רעיון המסעדה,‬
‫כפי שהסברתי לאלן כשהוא בא לביקור.‬
‫הבעיה שלי היא שאני לא יכול להרשות לעצמי לפנות למזכיר המדינה.‬
‫כן.‬
‫נצטרך לעבור עוד תהליך תכנון עם אדון "סקיי את נייט".‬
‫זה ייקח יותר משנה, 18 חודשים.‬
‫אז תיערך עוד ישיבה של ועדת תכנון‬
‫ואז עוד אחת, ואז...‬
‫זה מגוחך,‬
‫עומד בשדה אסם כבר 100 שנים,‬
‫אז אחרי עשר שנים, תעשה כרצונך.‬
‫כרגע, אומרים שחוואים יכולים להשתמש באסם כחנות ארעית או...‬
‫תוכל להפוך אותו למשהו מייד.‬
‫- רגע. את האסם ששם? - כן, האסם שבאמצע השדה.‬
‫- לא זקוקים להיתר בנייה? - לא.‬
‫- אז אתה אומר שנוכל להפוך אותו... - כן.‬
‫- כן, אתם יכולים. - ...למסעדה?‬
‫הוא כבר על האדמה שלך והוא שם.‬
‫פשוט תתקן אותו. הוא אסם ישן ויפה.‬
‫מה לגבי חשמל?‬
‫יש לנו מערכת תלת-פאזית, היא תספיק. אנחנו יכולים גם לקחת מים.‬
‫- אנחנו לא צריכים היתר בנייה? - לא. אני בטוח ב-99.9 אחוזים.‬
‫אני ממש מצמיח רגל שלישית.‬
‫לפני שהתעלפתי משמחה,‬
‫התקשרתי לצ'רלי כדי לבקש ממנו לבדוק את מה שאלן אמר.‬
‫- הי, צ'רלי. ג'רמי. - הי.‬
‫אלן העלה רעיון...‬
‫וחצי שעה מאוחר יותר...‬
‫מותר לנו לעשות את זה.‬
‫מכיוון שזה מבנה איתן, לא אמורה להיות בעיה.‬
‫הקירות בסדר, הגג בסדר.‬
‫הגג קצת לא בסדר, אבל נוכל לתקן אותו.‬
‫נוכל לייעד אותו מחדש. למה אף אחד לא חשב על זה קודם?‬
‫אני לא יודע, אבל זה... כלומר...‬
‫איזו... איזו תוצאה זו יכולה להיות.‬
‫זו הייתה הפרצה הכי טובה.‬
‫אם אסם קטן מ-150 מטרים רבועים‬
‫ובן יותר מעשר שנים,‬
‫חוואי יכול לעשות בו מה שהוא רוצה.‬
‫הוא במצב לא טוב במיוחד. אבל תראו את זה.‬
‫אם נתקן את קורת התמיכה הזו, לא משנה איך קוראים לה...‬
‫ואז נשים את השולחנות ואת הכיסאות פה...‬
‫תראו איזה נוף זה, לארוחת צהריים של יום ראשון. תראו אותו!‬
‫מכיוון שיהיה פה מקום רק למטבח זעיר,‬
‫רוב הכנת האוכל תיאלץ להיעשות בחווה עצמה.‬
‫מטבח הכנה‬
‫החלטתי ששני המקומות יהיו מחוברים באמצעות משהו שאני מתכנן כבר המון זמן.‬
‫מסלול חווה חדש.‬
‫מסעדה‬
‫כדאי שתניח את זה פה.‬
‫בזמן שאלן התחיל לתקן את האסם...‬
‫כן, חבר'ה.‬
‫...הרכבתי מחרשה ישנה ל"כנפי הרעם 4",‬
‫והתחלתי לעבוד על כביש הגישה שלי,‬
‫שיהיו לו גם יתרונות נוספים.‬
‫פרחי בר בשוליים יהיו מקסימים.‬
‫נוכל לנסוע פה, בדרך,‬
‫להיכנס למגרש החנייה של החנות,‬
‫אז תהיה לנו גישה לכל החצי השני של החווה‬
‫בלי שנצטרך לעלות על רשת הכבישים ולהפריע לכולם.‬
‫זה... זה חכם. עלתה לי מחשבה חכמה.‬
‫אני צריך ללכת על קו ישר לחלוטין.‬
‫זה היה קשה יותר משחשבתי שזה יהיה.‬
‫אני צריך לנסוע מימין לעמוד הטלפון.‬
‫שם תהיה הכניסה.‬
‫בסדר. אחת, שתיים... שש. הנה.‬
‫הגעתו של קיילב.‬
‫- מה? - אני מציע שתפסיק.‬
‫למה?‬
‫זה לא ישר במיוחד. אמרת, "אני רוצה קו ישר לחלוטין, קיילב,"‬
‫מהשער ההוא עד לשער החדש שיעמוד שם...‬
‫אני מסכים. הניסיון הראשון שלי היה איום.‬
‫- אז איזה מהם הוא? - זה.‬
‫זה פאקינג נורא!‬
‫השני, אני... אלוהים יודע מה עבר עליי.‬
‫כיוונתי לשירותים.‬
‫באמצע הדרך הבנתי, "זה לא נכון". אז הייתי צריך לסטות קצת ימינה.‬
‫זה מחורבן.‬
‫אני יודע שאתה אוהב לומר לי את זה.‬
‫לא, אני לא. הייתי מעדיף שזה ייעשה כמו שצריך וזהו.‬
‫כשהמסלול סוף-סוף סומן,‬
‫הייתי זקוק לחומר רציני ליצירת המסלול עצמו.‬
‫ובשביל זה הייתי צריך לחפור מחצבה קטנה.‬
‫לכן הזמנתי שוב את לי, בונה אסם הפרות,‬
‫וכמה מהבחורים שלו...‬
‫והרבה מהמכונות שלו.‬
‫זה קו ייצור. הוא מפנה את האבנים הגדולות,‬
‫מכניס אותן למרסקת.‬
‫הוא לוקח את האבנים המרוסקות ומשליך אותן פה.‬
‫אני לוקח אותן מכאן ושם אותן בגרור שלך ואתה נוסע.‬
‫איפה תשפוך את המטען הראשון?‬
‫המטען הראשון שם.‬
‫מתנדנד.‬
‫רכבת משא, מותק הלוואי שהייתי רכבת משא‬
‫איזה שיר מעולה.‬
‫תראו מה אנחנו עושים פה. חוצבים.‬
‫אם יש לכם גינה, אפילו קטנה, בבקשה, תחפרו בה‬
‫ותיצרו מחצבה, משום שזה הכי כיף.‬
‫אולי זה הקטע של הפסנתר, בעצם.‬
‫לא, זה כן? אני לא יודע.‬
‫תראו את השיפוט שלי פה.‬
‫במהרה הגיע הזמן להתחיל ליצור את המסלול.‬
‫אני גרוע.‬
‫קרעתי חור ביריעת הניילון שלי.‬
‫קיילב, אני גרוע בזה.‬
‫את זה וגזיזת כבשים, אני לא מסוגל לעשות.‬
‫וזריעה. קלטור. גיזום גדר חיה, אתה לא מסוגל לעשות את אלה.‬
‫מתארכת רשימת הדברים שאתה לא מסוגל לעשות.‬
‫לאחר שפיטרתי את עצמי מהעבודה הזו,‬
‫שכרתי את עצמי מחדש כנהג המכבש,‬
‫וזו הייתה הפעם הראשונה שלי עם כלי הרכב הזה.‬
‫נראה לי שצריך ללחוץ על הכפתור הירוק כדי לגרום לו לרטוט.‬
‫מוכנים?‬
‫אלוהים אד...‬
‫אני נהנה מזה.‬
‫כן.‬
‫איזו דרך נעימה לבלות את היום,‬
‫שהישבן שלך רוטט‬
‫בזמן שאתה יושב ברגליים משוכלות על כיסא נוח‬
‫ועושה מלאכה גברית.‬
‫אך למרבה הצער, נאלצתי להשאיר את העבודה בידי לי,‬
‫מכיוון שהיו בחווה עבודות אחרות שדרשו את תשומת ליבי.‬
‫- אחת מהן הייתה לפגוש את פיפ... - מה שלומך?‬
‫...שפית מומלצת ביותר, שאולי תנהל את המסעדה.‬
‫אז כבר יש לנו דבש משלנו, ביצים משלנו.‬
‫זה... יש לך פה קמח לפסטה.‬
‫הבן שלי מכין עכשיו רוטב צ'ילי משלנו, מפלפלים שאנחנו מגדלים.‬
‫יש לנו כבשים. ועכשיו יש לנו בקר.‬
‫נראה לי שיש לך כאן התחלה של מסעדה נהדרת.‬
‫נראה לי שתוכל להשתמש בכל התוצרת, מחוטם ועד לזנב, של כל החיות.‬
‫באילו סוגי בישול עסקת בעבר?‬
‫בעבר בישלתי אוכל איטלקי. צרפתי. בריטי.‬
‫ובמסעדה שלי כרגע אנחנו מערבבים הרבה סגנונות אירופאים‬
‫וקצת השפעה יפנית.‬
‫תביני, העניין הוא כזה,‬
‫אני רואה מי מגיע לחנות החווה.‬
‫ואני... אלה נהגי סובארו.‬
‫- דוד שלי נהג בסובארו. כן. - כן.‬
‫זה קהל היעד של המסעדה,‬
‫אנשים שלא רוצים שלושה טוגנים שבושלו שלוש פעמים,‬
‫והם לא רוצים דברים מהודרים.‬
‫אז פיוז'ן אסייתי, אלה לא מילים‬
‫- שהם ייהנו מהן במיוחד. - לא.‬
‫"לכו תזדיינו", תהיה התגובה הסטנדרטית‬
‫לכל ניסיון התחכמות‬
‫- עם פשטידת סטייק וכליות או... - כן‬
‫לאחר מכן ערכתי לפיפ סיור,‬
‫והתחלתי במנה העיקרית‬
‫בתפריט.‬
‫אלה השניים שאנחנו מתכוונים להוציא להורג.‬
‫- אוקיי. - אותם אנחנו נבשל.‬
‫הם ענקיים.‬
‫פה הונח מטבח ההכנות.‬
‫מטבח הכנות טוב?‬
‫הוא ענקי. הוא גדול יותר מהמטבח שלי.‬
‫- יש לך קצב? - כן.‬
‫- זה עובד דרך בחור בשם הנרי... - כן.‬
‫...שנראה כמו אנדי גרסיה ב"הבלתי משוחדים".‬
‫בכל מקרה, אנדי גרסיה מבצע בשבילנו את השחיטה.‬
‫- רואה את הפלפלים החריפים? - כן.‬
‫אז יש לך אלפי צמחי פלפל חריף,‬
‫- והם... - כן. רוטב חריף.‬
‫בינתיים היא התרשמה,‬
‫וברור היה שפיפ מצפה לדברים גדולים מהמסעדה עצמה.‬
‫אלוהים.‬
‫- זה די בסיסי. - כן.‬
‫כן. זין.‬
‫זה מטבח.‬
‫הוא קטן.‬
‫- מטבח השלמות. - איפה השאר?‬
‫- מה? - אתה מרחיב החוצה?‬
‫אסור לי. המועצה לא מאפשרת לנו.‬
‫בגלל הכללים, שאותם לא אני כתבתי,‬
‫מותר לנו להשתמש בכמות שטח מחוץ למבנה‬
‫ששווה לשטח שבתוכו.‬
‫- לא עם מבנה, אלא עם שמשיות. - כן.‬
‫אז ודאי מגיעים לפה, עד לקצה הקיר הזה.‬
‫כן.‬
‫וגם בשטח הזה יהיו שולחנות וכיסאות.‬
‫כן. לדעתי, ודאי נוכל להכניס 45 סועדים.‬
‫עלה לי רעיון הרגע.‬
‫לא נוכל להגדיל את המטבח ולשים ברביקיו בחוץ?‬
‫לא. המועצה לא מאפשרת לנו.‬
‫לאחר שהיא עיכלה את העובדה שהיא תבשל בתוך קופסת נעליים,‬
‫פיפ שאלה אותי מה בדיוק הייתי רוצה לראות בתפריט,‬
‫בתקווה שאתן לה תדרוך מדיוק.‬
‫ראית את הסרט "בייב"‬
‫- עם החזיר? - כן.‬
‫מכירה את הקטע שבו הוא חוזר הביתה בערב, לאשתו?‬
‫מה שהם אוכלים לארוחת ערב זה בערך מה שאני רוצה להגיש במסעדה.‬
‫אני לא יודע מה הם אוכלים לארוחת ערב, אבל בדמיון שלי,‬
‫מה שהם אוכלים זה מה שאני רוצה להגיש.‬
‫כן.‬
‫חמושה במידע יקר הערך הזה,‬
‫פיפ הלכה להתחיל לעבוד.‬
‫ואני חזרתי לעסק המסובך של עיבור פרות.‬
‫סבב ההזרעה האחרון הצליח אצל דיני.‬
‫אבל לא אצל פפר, שהזדקקה להזרקה נוספת.‬
‫הנה, דילווין בתנוחה הרגילה שלו.‬
‫שלום. אוכל ללחוץ לכם יד?‬
‫והיום נגלה אם היא סוף-סוף מעוברת.‬
‫כן, חדשות רעות.‬
‫- אתה צוחק. - כן, היא לא בהיריון.‬
‫אז הכול שם.‬
‫בדקתי את השחלות שלה, הכול מתפקד.‬
‫אבל אני לא רואה סיבה שהיא לא תצליח להיכנס להיריון.‬
‫פפר המסכנה.‬
‫מה הבעיה שלך, מתוקה?‬
‫חבל. אתה צריך להחליט מה לעשות עכשיו.‬
‫- לא חייבים... - אני יכול...‬
‫תנו לי לשאול את הווטרינר.‬
‫מהניסיון שלך, מה חקלאי היה עושה במצב הזה?‬
‫מכניס את הפר.‬
‫- מכניס את הפר? - כן.‬
‫חקלאי היה שוכר פר?‬
‫אפשר לשכור פר.‬
‫- כמה זמן הפר יצטרך להיות פה? - חודשיים.‬
‫אז הפר יחיה פה, ליד שביל ההולכים ברגל.‬
‫- לא נצטרך לשנות את הגדרות? - נצטרך לתלות שלטים.‬
‫כן.‬
‫זה מגיע עם סיכון.‬
‫אם הוא ישתחרר, כולם ייכנסו לפאניקה.‬
‫רוב הזמן, הוא לא רוצה להרוג אף אחד.‬
‫- הוא יכול להרוג מישהו, אין ספק. - נכון.‬
‫אז נוכל לשים את הפר פה.‬
‫- והגדר החשמלית שם... - נגדר את כל האזור.‬
‫- מה? - אני מגדר את האזור.‬
‫כן, אנחנו לא רוצים את הפר במטבח כל בוקר.‬
‫- לא ממש. - זו תהיה הפתעה!‬
‫אלא אם הוא חתיך במיוחד.‬
‫ייקחו כמה ימים למצוא חבר לפפר.‬
‫אז בינתיים המשכתי בעבודה חשובה אחרת,‬
‫שתילת יבול בשם עכנאי.‬
‫חמישה עשר מ"ל מהמשפך.‬
‫חייב לזוז. יש לי 20 מ"ל כרגע. שני ס"מ.‬
‫בשביל זה, קיילב היה צריך לבצע שינויים עדינים במזרעה...‬
‫בסיידר.‬
‫...אבל הבטחתי לו שהכול יהיה שווה את זה.‬
‫שעורה וחיטה, כרגע.‬
‫- בערך 300 ליש"ט לטון. - כן.‬
‫- לפתית, 700 ליש"ט לטון? - כן.‬
‫- ממש גבוה. - כן.‬
‫- רוצה לדעת כמה תקבל תמורתו? - ספר לי.‬
‫ארבעת אלפים ומאתיים ליש"ט לטון.‬
‫באמת?‬
‫בוא נגדל עכנאי. כן, סידרתי את זה.‬
‫- אתה יודע מה זה? - לא.‬
‫טבעוניים לא יאכלו שמן כבד בקלה או שמן דגים. כמובן.‬
‫אבל הם יכולים לאכול את זה, וזה אותו דבר. אומגה 3, אומגה 6, אומגה 9.‬
‫זה שמן ממש ממש ממש...‬
‫- מצוין. - כן.‬
‫בריא מאוד. טבעוניים מתים עליו.‬
‫אז אנחנו מספסרים בטבעונות, ואני אוהב את זה.‬
‫ועוד דבר, דבורים מתות על עכנאי.‬
‫ברגע שקיילב סיים עם התאמת ההגדרות,‬
‫מילאנו את המשפך באבקת זהב טבעונית,‬
‫אמרנו למחשב מה הוא שותל...‬
‫ארבע, שמונה, שתיים. אוקיי.‬
‫תאר לעצמך שלנאס"א היה מחשב כזה.‬
‫מי זה נאסי?‬
‫...ויצאנו לדרך.‬
‫תראו את זה. עם המשקולת החדשה והמסוגננת שלי,‬
‫הגלגלים לא מתרוממים!‬
‫הרכב הזה שוקל עכשיו בערך 15 טונות.‬
‫היתרון בגידול עכנאי‬
‫הוא שכמעט אף פעם לא צריך לרסס אותו בכימיקלים או בדשן.‬
‫אז אין צורך להתעסק בפסים מקבילים.‬
‫החיסרון הוא ששכחתי איך הכול עובד.‬
‫צריך לכוון את מהירות המאוורר.‬
‫מכוון.‬
‫אוי, לא. אוי, חרא. אני חושב ש...‬
‫קיילב, אתה שומע אותי?‬
‫אני לא זוכר איך לכוון את המחשב הזה.‬
‫עובר החקלאות הסביר לי בסבלנות על הטכנולוגיה.‬
‫- הטרקטור הקטן למעלה, זוכר? - לא.‬
‫מעולם לא השתמשתי במזרעה הזו.‬
‫השתמשת בה. זרעת חיטה ואז דפקת את זה.‬
‫- לא זרעת את הגדרות? - כן.‬
‫- ראית כמה הן דפוקות? - עברתי שם.‬
‫תדבק בכתיבה. תן לי לטפל בזה.‬
‫לא, אין פסים מקבילים.‬
‫אנחנו לא זקוקים לפסים מקבילים, ולכן אני עושה את זה.‬
‫ההשקעה נמוכה מאוד, כן.‬
‫קיילב המשיך בקורס הרענון שלי.‬
‫דחוף את זה למעלה.‬
‫- רואה שכתוב פה "סמנים"? - כן.‬
‫תוריד את זה.‬
‫- שהסמן יצא לפה? - כן.‬
‫צא החוצה.‬
‫אוי, חרא.‬
‫לא. תעצור. תחזיר אותו.‬
‫רגע. לא, חכה.‬
‫נכון.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫של מי היה הרעיון לגדל עכנאי?‬
‫לבסוף, הייתי מוכן.‬
‫בבקשה.‬
‫עצור!‬
‫מהירות מאוורר, 39,000 סל"ד. מעולה.‬
‫- עצור! - ג'רמי, תעצור.‬
‫אתה בעיקרון בולדוזר.‬
‫יש לך 30 ס"מ של אדמה מקדימה.‬
‫הפסולת לא עוברת דרך המזרעה.‬
‫מה? סליחה. איזו פסולת?‬
‫הייתי יכול להרים את המזרעה מעל הלהבים.‬
‫הוא לא משאיר את זה שטוח מספיק.‬
‫- אתה יודע שנצטרך לאגד את זה. - כן.‬
‫אני לא מבין מה...‬
‫אוכל לאזן את המכונה הזו? לדחוף קצת את החיבור העליון.‬
‫אני שונא שהוא נכנס בין המכשירים השונים מאחורי הטרקטור.‬
‫בכל רגע, אנחנו עלולים לשמוע קול של מעיכה.‬
‫ואז, סירנה. ואז, פטיש של שופט.‬
‫ואז, את הקול שלי צווח בתא בית סוהר.‬
‫ברגע שקיילב סיים, לא משנה מה הוא עשה,‬
‫התחלתי שוב.‬
‫נכון. עשרה קמ"ש.‬
‫ובעיקרון, היה לי תפקיד אחד.‬
‫יצרתי חריצים בשדה בעזרת הסמן שלי,‬
‫כדי שבדרכי חזרה,‬
‫אם אדאג שהחריצים יישארו באמצע מכסה המנוע שלי,‬
‫אדע שאני בדיוק במרחק שלושה מטרים‬
‫מחלקת השדה שבה כבר זרעתי.‬
‫אל תוריד ממנו את העיניים שלך, ג'רמי. תמשיך להסתכל עליו.‬
‫תמשיך להסתכל עליו.‬
‫אולם, אחרי שהסתובבתי,‬
‫הבנתי שבגלל הדרך שבה השדה עובד,‬
‫מנקודת המבט שלי, החריץ היה בלתי נראה.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫אין לי שמץ של מושג.‬
‫פשוט בלתי נראה.‬
‫אני מנסה למצוא את המקום שבו חיפושית ברזל קטנטנה הלכה בשדה.‬
‫זה לא עושה שום דבר.‬
‫אני עובר על רוב השדה פעמיים, ועל חלק מהשדה אפילו לא פעם אחת.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫אהיה בצרות צרורות כשהגידולים יצמחו.‬
‫הזרעים האלה יקרים מדי בשביל להמשיך לדפוק הכול.‬
‫אני לא יודע מה אני עושה פה, קיילב. אני לא יכול לראות את הסמן, לעזאזל.‬
‫אני פשוט לא רואה אותו.‬
‫הכנתי את עצמי לנזיפות הרגילות,‬
‫אבל למרבה הפלא, הן לא הגיעו.‬
‫אני מודה שזה קשה. אני לא אתלונן אם תפספס אותם.‬
‫אז קיילב החליט להשתמש במעגילה שלו כדי ליצור בשדה קו גלי.‬
‫כך כשחיפושית הברזל שלי תעלה על אדמה ששוטחה לא מזמן,‬
‫אוכל לראות את הסימן שהיא השאירה.‬
‫אז אתה חושב שאוכל לראות את הקווים‬
‫עכשיו, כשעשית את הזיג-זג שלך?‬
‫כן.‬
‫אתה מבחין בהבדל עכשיו?‬
‫כן. אני רואה איפה היית.‬
‫הוא צודק. זה שינה הכול.‬
‫אני מסוגל לזה עכשיו.‬
‫קצת עבודת צוות בדידלי סקוואט הצילה אותי משחיטה טבעונית.‬
‫אתה בדיוק במקום.‬
‫- לחלוטין במקום. - כן.‬
‫בבקשה, יפהפה שכמוך.‬
‫לאחר שהעכנאי נשתל, נמסר לנו שהפר השכור החדש שלנו בדרכו,‬
‫כך שהייתה לי קצת עבודת הכנה לבצע‬
‫עם ראש האבטחה שלי.‬
‫- כן. ב-15:00 יגיע פר. - כן.‬
‫- אז, בערך שעה? - כן.‬
‫צריך לתלות שלטים למטיילים, משום שזה שביל גישה ציבורי...‬
‫ליידע אותם שיש פר. אבל הנה הקטע המעניין.‬
‫אי אפשר לתלות שלט: "סכנה - פר",‬
‫משום שזו תהיה הודאה שאני יודע שזה מסוכן.‬
‫וזה מטיל עליי אחריות משפטית.‬
‫- אבל אתה גם לא יכול לומר שזה בטוח... - כן.‬
‫תקף אותך אי פעם פר?‬
‫כן. עכשיו, יש לי שלטים.‬
‫- אז ביקשתי שיכינו את אלה. - חייבים להיזהר.‬
‫פר בשדה (לא ללבוש מכנסיים אדומים)‬
‫אתה מכיר את הכפריים‬
‫- שתמיד מתלוננים... - כן.‬
‫- ...בפאב, ולובשים מכנסיים אדומים? - כן.‬
‫דיקור חינם‬
‫זהירות פר (מטיילים יתקבלו בברכה)‬
‫כן.‬
‫פר בשדה‬
‫כשהשלטים נתלו,‬
‫הראיתי לג'רלד איך השתמשתי בציוד החווה‬
‫כאמצעי לבלימת פר.‬
‫אז יש לנו גדר חשמלית.‬
‫אם היא לא תעבוד,‬
‫- הצבתי את זה פה... - כן.‬
‫- ...כמחסום. - כן.‬
‫למנוע ממנו להגיע לשביל.‬
‫בלי לדעת אם פעלתי בצורה טובה או לא,‬
‫חיכינו להגעת הפר,‬
‫ששכרנו מהמשפחה שסיפקה לנו את הפרות.‬
‫- שלום. - שלום.‬
‫טוב לראות אתכם.‬
‫- הוא פה? - הג'יגולו הגיע.‬
‫אלוהים, הפרצוף שלו שם, עם טבעת.‬
‫הנה הוא בא. קדימה, בחור.‬
‫תראו את גודל הראש שלו. הוא עצום. תראו אותו.‬
‫- קדימה, בחור. - פר טוב.‬
‫תראו את האשכים שלו.‬
‫בוא.‬
‫ליסה, רוצה לדעת איך קוראים לו?‬
‫כן.‬
‫השם שלו הוא מאסטרו.‬
‫ברייקהארט מאסטרו. זה השם שלו.‬
‫- תראו אותן רצות! - תראו את הפרות‬
‫רצות לעבר האקשן.‬
‫- הן ממש רצות. - ממש.‬
‫עומדות לקפוץ עליו.‬
‫זה כמו מועדון לילה.‬
‫"תבחר בי!"‬
‫- הוא עלה מייד. - לא, זו פרה.‬
‫- כן. - פרה נקבה.‬
‫- הפרה מזיינת אותו? - כן.‬
‫מה... מה לעזאזל? הבאת פר גאה.‬
‫- למה זה קרה? - אל תילחץ.‬
‫- לא, הם... - אבל זה לא...‬
‫הם אומדים זה את זה.‬
‫אז כל העגלים האלה הם צאצאים שלו.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫- הוא היה עם כל הבחורות האלה? - כן.‬
‫כן, אלה העגלים שלו.‬
‫הפרה שאנחנו מתעניינים בה היא פפר, מאחור,‬
‫היא זו שאנחנו צריכים שהוא...‬
‫תראו, הוא ניגש אליה. אל פפר.‬
‫- המשקל של פפר בעייתי עכשיו. - מה, היא שמנה מדי, והוא לא ירצה אותה?‬
‫- זה לא העניין. אבל... - מה הבעיה?‬
‫יש סיבוכים בעיבור של פרה שמנה מדי.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫הם מחפשים מחסה מהרוח?‬
‫הן מראות לו איפה המים.‬
‫מראות את הגדרות הרעועות.‬
‫"תישען שם."‬
‫זה רגע מאושר ומושלם.‬
‫אבל ברגע שכולם הלכו,‬
‫נשארתי להרהר במה שבאמת מוטל על הכף.‬
‫ניסינו‬
‫להכניס את פפר להיריון שלוש פעמים באמצעות‬
‫הזרעה מלאכותית, וזה לא עבד.‬
‫אז זו ההזדמנות האחרונה שלה.‬
‫אם הוא לא יוכל לעבר אותה...‬
‫תשלימו את החסר.‬
‫כמה ימים מאוחר יותר,‬
‫קיבלתי טעימה מהתחושה של השלמת החסר,‬
‫משום שזה היה הזמן לקחת את פרות המסעדה הראשונות לשחיטה.‬
‫אתה יודע מי מהם?‬
‫- זה שמאחור? - כן.‬
‫שתיים-תשע-שבע.‬
‫לא, הוא יודע.‬
‫זה תמיד עצוב כשהולכות שתי חיות.‬
‫אתם יודעים, כשמדובר ב-30...‬
‫- זה מה שאמרת. ליסה אמרה את זה. - כן.‬
‫כשאתה שוחט את כל הכבשים, זה מין, "טוב, אתה יודע".‬
‫אני אף פעם לא עצוב כשאני שוחט כבשים.‬
‫- כבשים מזוינות. - אתה לא אוהב את זה.‬
‫אני לא אוהב את זה, לא.‬
‫שנעשה את זה?‬
‫- קדימה. - קדימה, תעלה.‬
‫אני לא אוהב לנטוש את השני, הוא יהיה בודד מאוד.‬
‫אני זוכר שבאתי הנה עם הכבשים. זה היה איום.‬
‫לא נראה לי שהיום יהיה טוב יותר.‬
‫קדימה, נו כבר.‬
‫קדימה, פרה.‬
‫הנה.‬
‫הריגה פרטית, כן?‬
‫- כן. - מה פרטית?‬
‫הריגה פרטית.‬
‫שחיטה פרטית.‬
‫- כן. - תחתום ותכתוב את התאריך למטה.‬
‫- זה החלק? - כן.‬
‫בבקשה.‬
‫- הוא כבר מת? - לא, הוא שם.‬
‫באמת? כשהבאנו כבשים, הן כבר מתו‬
‫- כשסיימתי. - תוכל לראות אותו.‬
‫- לא... אולי. נראה. - לא? כן.‬
‫בואו נלך לראות אותו.‬
‫- הי, ג'זה. - קלארקסון.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בתא המתת החסד פגשתי את מנהל בית המטבחיים...‬
‫- בוקר טוב. - מה שלומך?‬
‫טוב, תודה.‬
‫...שכשהייתי נסער לגבי הכבשים בביקור הקודם שלי,‬
‫הצליח למצוא בדיוק את המילים שיגרמו לי להרגיש גרוע יותר.‬
‫חבל מאוד, הן כבשים נחמדות, לא?‬
‫הפעם, קיוויתי שהוא יפגין יותר הבנה.‬
‫הוא נראה כמו נתח בשר נאה, בכנות, אתה יודע.‬
‫להתראות, פרה.‬
‫נתראה בצד השני.‬
‫אני צריך לזכור שהוא עשה את שלו בעבור האדמה‬
‫ושהוא יאכיל 1,000 אנשים.‬
‫בשביל זה קניתי אותו.‬
‫אצטרך לחשוב אותו דבר בשבוע שלאחר מכן,‬
‫כשיגיע תור הפרה השנייה ללכת.‬
‫משום שענייני המסעדה באמת התקדמו עכשיו.‬
‫אלן והבחורים שלו היו עסוקים במלאכת הבנייה.‬
‫ולמרות התדרוך השטותי שנתתי לפיפ על "בייב" ועל סובארו,‬
‫היא יצרה כמה מנות שהיא קיוותה שיקלעו למטרה.‬
‫- זו לשון שור, ואני יודעת... - אני מת על לשון.‬
‫יש רק שתי לשונות, הן לא גדולות במיוחד, הן לא יאכילו רבים.‬
‫- אני יכול לטעום? - כן. בבקשה.‬
‫מה יש לנו פה?‬
‫פשוט ביצה ומלפפונים חמוצים.‬
‫עשיתי את זה.‬
‫לעזאזל.‬
‫בכל פעם שמישהו טועם משהו בטלוויזיה, הם תמיד עושים...‬
‫אפילו כשהאוכל מגעיל. ועשיתי את זה עכשיו.‬
‫אני מקווה שזה לא מגעיל.‬
‫לא, זה טעים מאוד. אני אטעם מהכבש הזה.‬
‫- חזה כבש. - צ'ילי?‬
‫צ'ילי. צ'ילי, קצת חומץ, שום,‬
‫מנטה, כוסברה, שמן זית, קמצוץ סוכר.‬
‫זה פשוט מדהים.‬
‫- אז זה הקמח שלנו? - כן. הבירה שלכם.‬
‫- זה באמת לחם בירה. - כן.‬
‫- מעולם לא טעמתי לחם בירה. - הוא טוב.‬
‫בחיי, פיפ, זה טעים כל כך.‬
‫וזו קצפת מחזיר?‬
‫- שומן. כן. - שומן?‬
‫- חשבתי... - זה מופיע במגזינים להרזיה.‬
‫כן, הכול פשוט מדהים.‬
‫חשוב עוד יותר, היה ברור שפיפ יכולה לעשות פלאים עם פרה.‬
‫- טרטר בקר? - כן.‬
‫אוקיי, זה פשוט נפלא.‬
‫זה מרק בקר, והוספתי לו לשד עצמות.‬
‫לשד הוא המאכל האהוב עליי.‬
‫- זה אנטרקוט, כן? - כן.‬
‫יש עליו רק מלח?‬
‫כן. קצת רוזמרין וחמאה.‬
‫- תפוחי האדמה שלנו? - כן.‬
‫- גם רוזמרין? - מעולים לצלייה. ממש נחמדים.‬
‫- והכול מגיע על צלחת ככה? - כן, ומגישים.‬
‫- פשוט לוקחים חתיכת בשר ככה? - כן.‬
‫פיפ, זה טוב להדהים.‬
‫עכשיו אני ממש נלהב. אנחנו באמת עומדים לעשות את זה.‬
‫כעת ידעתי שנוכל ליצור תפריט מלהיב תוך שימוש בדברים מהחווה שלנו‬
‫ומהשכנים שלנו.‬
‫ושלאוכל תהיה נסיעה חלקה ממטבח ההכנות למסעדה,‬
‫משום שמסלול החווה התקדם יפה.‬
‫כדאי לך להוסיף עוד אורות מהבהבים, קיילב.‬
‫תזכור, אנחנו פועלי בנייה.‬
‫אולי אין לי מספיק.‬
‫בבקשה, אהבל. שנסיים ונפרוש ללילה?‬
‫כן. אתה נראה כמו כזה איש זקן כרגע, זה לא ייאמן.‬
‫אני אוהב את תנוחת הנהיגה בשיכול רגליים.‬
‫אתה יושב שם עם המשקפיים על קצה החוטם, עם רגליים משוכלות,‬
‫קורא טור בעיתון על איך לקום בבוקר.‬
‫אם אהיה כן, באמת הרגשתי כמו זקן בכל אותו יום.‬
‫ובבוקר שלמחרת, גיליתי למה.‬
‫לא שוב.‬
‫חרא.‬
‫אבל מכיוון שזו חווה, וחוות לא יכולות פשוט לעצור,‬
‫החלטתי לקחת דוגמה מאמצעי הזהירות של פוטין בנוגע לנגיף הקורונה,‬
‫וקבעתי פגישת בוקר עם צ'רלי.‬
‫הי, ג'רמי.‬
‫סליחה על זה. אתה יכול לגלם את מקרון ולשבת שם.‬
‫מה יש לנו?‬
‫כמה עניינים. קיבלנו כמה תשובות לגבי היתרים מהמועצה.‬
‫- בסדר. - תראו מי פה.‬
‫ג' הגדול!‬
‫אתה מרגיש טוב יותר?‬
‫- אתה עדיין חיובי? - כן.‬
‫אפשר להתמקד בזה רגע?‬
‫הוא בשנות ה-70 לחייו, עם קורונה, מסתובב.‬
‫אני בשנות ה-60 לחיי, עם קורונה, מסתובב.‬
‫להבדיל מדור פתיתי השלג.‬
‫יש לי כמה דברים בשבילך.‬
‫קיבלנו כמה תשובות לגבי היתרים מהמועצה.‬
‫אתה יודע, נתנו הודעה מוקדמת‬
‫ואמרנו, "אנחנו פשוט עומדים לסלול מסלול בחווה."‬
‫ובכן, הם סירבו לזה.‬
‫- הם סירבו למסלול בחווה? - כן.‬
‫הם אמרו שזה כבר התחיל, ושזה לא נחשב להגיוני‬
‫ולהכרחי למטרות חקלאיות בשטח הזה.‬
‫- אסור לבנות מסלול חווה בחווה שלך עצמך? - לא, לך אסור.‬
‫בדיוק.‬
‫המועצה לא תרשה לנו לעשות עוד דבר.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫שמעת אי פעם על חקלאי שסירבו לו לסלול מסלול?‬
‫- מעולם לא. - מעולם לא?‬
‫אז מה לגבי המסעדה?‬
‫אסור להם לדעת, משום שהם ימצאו דרך לעצור בעדנו.‬
‫לא, אבל כל הכפר לא עושה שום דבר מלבד לרגל אחרינו.‬
‫בפרק הבא‬
‫בחיי! תראו את זה.‬
‫הם לא יעצרו בזה. זה רק השלב הראשון.‬
‫הסיכום מלכתחילה היה שזה ייקח כמה שבועות, לא יומיים מזוינים.‬
‫הספירה לאחור החלה.‬
‫תרגום כתוביות: אריאן הד‬
‫החווה של קלארקסון שקד הרטמן‬