FERMA LUI CLARKSON
CAPITOLUL 14 CONSILIERE
NU SE DESCHIDE ÎN CURÂND
- Asta nu este o față fericită. - Nu este.
Ce s-a întâmplat?
- Nu o vor face deloc? - Nu. Refuz categoric.
Și avocatul a spus consiliului... Bună, Alan!
Ne-a făcut redundanți pentru următoarele șase luni.
Ești redundant. Urbaniștii dracu'!
- Cred că ai dat peste ei des. - Al dracu' de ridicol!
- Peste 50 angajați. - Incredibil.
Dar toți fermierii care ar fi furnizat
carne de porc și altele, localnicii...
- Am spus asta. - De la cultură la fermă.
Nu se va întâmpla?
Și acum avem aceste vaci și absolut nicio șansă
de a le vinde profitabil.
Ne-am angajat acum. Investiții.
Avea să fie un restaurant.
Telespectatorii trebuie să se gândească:
„De ce ați cheltuit banii înainte de a obține autorizația?”
Dacă restaurantul se deschidea când Alan îl termina de construit,
trebuia să poți vinde.
De aceea avem vacile.
Nu am văzut de ce ar refuza permisiunea.
Nu știam că omul ăla urmărește Sky At Night.
Nu m-am gândit că asta era relevant.
Poți face apel.
Secretarul de stat?
Ce este un secretar de stat?
Secretarul de stat este guvernul.
- Da. - Nu putem sta degeaba.
A doua zi, la magazinul fermei,
Lisa și eu discutam despre consecințe.
Știi cât am cheltuit pe vaci până acum?
- Nu. - Bun...
Pe întreaga întreprindere de vaci...
Urmau să obținem 10.000 de lire pe o vacă în restaurant.
Acesta este costul până acum.
- 240.822,20 lire sterline? - Da.
Aproape un sfert de milion de lire.
- Dacă vinzi o vacă cu zece mii... - Da.
Douăzeci și cinci de vaci.
Zece mii și plătim pentru întreprinderea de vaci.
Dacă vindem o vacă unui supermarket, primești 1.200 pentru o vacă.
Acum trebuie să vând 250 de vaci, și nu am 250 de vaci.
Vor trece 30 de ani până să facem profit.
Cealaltă problemă era cererea noastră
pentru a face o zonă de parcare, legată de aplicația pentru restaurant.
Deci, acum, pentru că totul fusese refuzat,
nu puteam oferi parcare pentru clienții magazinului fermei.
Consiliul spune că asta este o zonă de o frumusețe naturală remarcabilă,
ceea ce nu este, pentru că uite...
Și întrebăm dacă putem
să amenajăm ceva astfel încât clienții
să nu distrugă câmpurile.
Nu, nu puteți!
Oamenii nu pot intra aici și parchează pe marginea drumului.
Vino și uită-te aici.
Deci, localnicii se plâng că oamenii parchează pe marginea drumului
și o strică, ceea ce este adevărat. Chiar o fac.
Am întrebat consiliul dacă putem construi parcarea.
Nu, nu puteți.
La birou, am descoperit că și oameni de-ai lor
au fost de acord cu mine.
Am primit mesaje pe rețele sociale, de la consilieri din alte consilii,
spunând că acea decizie a fost idioată
și că ar trebui să-i chem în instanță.
Și de la Roger Daltrey, care-mi spune: „Bun-venit în țara lui nu!
„Îmi pare rău, am auzit despre refuz. Cum îndrăzniți să vă diversificați?”
Solistul de la The Who,
și îl voi asculta mai mult pe el decât un oarecare consilier Herbert.
„Am depus cerere pentru o microberărie la ferma mea,
„apă de izvor, hamei și cereale din fermele locale.
„Doar în urbanism,
„cu studiile de mediu, tritoni, lilieci, urechelnițe și altele, 70.000 de lire.
„Cum își poate permite agricultorul mediu asta?
„Frate, ne vom distra când faci apel.
„Baftă, amice! Roger.”
Apoi, a trebuit să dau vestea micii noastre cooperative.
Ne-au refuzat.
- Am auzit. - Este dezamăgitor pentru noi.
Suntem disperați să mai scăpăm de niște porci.
Ferma noastră revarsă de porci.
Voi, fermierii de porci, suferiți, era să spun că mai mult decât oricine,
dar Emma are TBC, deci...
Deci, ai pierdut 60 de vaci acum?
- Da, 60. - Și tu nu poți scăpa de porci.
Nu pot scăpa de ei.
Și prețul este oribil, iar costurile hranei sunt astronomice.
Suntem fermieri de cereale și cumpărăm grâu
la prețuri astronomice pentru a hrăni porcii.
Fac un profit imens.
Isuse!
Apoi, m-am întors la fermă și am primit niște vești proaste
despre chipsurile cu aromă de deget făcute din cartofii noștri.
Serviciile de mediu și de reglementare ale Consiliul Districtual West Oxford.
„Conform analizelor,
„eșantionul măsoară 10,500 micrograme de acrilamidă...”
Ce?
Chipsurile mele sunt cancerigene.
Câți oameni știu că un anumit tip de cartof
când este gătit într-un anumit tip de ulei ar putea provoca cancer?
Cum ai putea ști asta?
W-W-W...
Pregătit pentru...
Materiale și metodă 2.1. Mostre de cartofi
Deci, dacă vreau să fac chipsuri, trebuie să folosesc un alt tip de cartof.
Înseamnă că am... Câte tone de cartofi Melody
am în depozitul frigorific?
Care au început să încolțească? Doamne!
Singura veste bună este că nu am putea vinde, de fapt, chipsurile,
pentru că, în acest moment, nici măcar nu avem un magazin de fermă.
- Bine. Curăț totul aici. - Da.
Consiliul a decis că acoperișul tradițional de tablă verde
deranjează la ochi și că trebuie înlocuit cu ardezie.
Deci, magazinul trebuia închis în timp ce lucrarea era terminată.
Problema pe care o avem este că trebuie să punem ardezie grea,
iar aceste grinzi simple și căpriori, cum se numesc, nu-s destul de puternice.
Trebuie să înlocuim întreaga structură a acoperișului.
De parcă consiliul a știut!
„Putem pune ardezie compozită ușoară?”
„Nu, trebuie să fie ardezie adecvată.”
Este...
ASTĂZI RAHAT
În timp ce se lucra la acoperiș, Charlie era ocupat să pregătească
o nouă cerere de urbanism separată pentru o zonă de parcare.
Și parcarea aceea este absolut vitală
pentru a deservi nevoile magazinului.
Și, dacă am bifat caseta cu acoperișul,
sper că vor spune: „Da, minunat. Faceți parcarea!”
Asta mi-a dat libertatea să fac puțină agricultură adevărată.
Găinile nu aveau nevoie de multă atenție,
de vreme ce încă se chinuiau în carantina gripei aviare.
Pentru cei care așteaptă cu răsuflarea întretăiată acea expresie mediatică,
schimbarea totală,
am un singur lucru de spus.
Schimbați-vă voi, dacă vreți.
Dar vițeii noi trebuiau marcați.
Și, cum nu știam cum să fac asta, a trebuit să-i cer ajutorul lui Kaleb.
Astea sunt etichetele, da?
Alea intră prin urechile lor?
Da. Trebuie să găsim 10002.
- Acolo? - Uite-o! O vezi?
Relaxează-te!
Dai cu un spray cu iod.
Dezinfectezi și îl pui în ureche.
- Nu fac asta. - De ce?
Ai putea... Primul, trebuie să văd cum se face.
Ține asta, atunci. Tu faci etichetele.
Toți sunt puțin surprinși de asta.
Ușor. O să fiu ucis într-un minut.
Să o facem repede.
Îi prinzi așa, da?
Relaxează-te, vacă. Ar fi trebuit să aduc niște nuci.
Dă-mi alta.
- Ce? Alta, ce? - Repede.
Numărul doi. Trebuie să pun două.
Nu mi-ai spus asta. Sunt 37, 5...
Am nevoie de două. Ai găsit?
Te rog, spune-mi că am făcut bine.
Ai cercei noi.
Da. Uită-te la cerceii tăi!
Parcă a fost la magazinul de accesorii.
Bun, următoarea, repede.
Alea-s ouăle tale?
Da.
Te-ai descurca sigur cu vițelul ăsta.
- Bună, vițelule! - Repede.
Ce?
Vezi două semne?
- Nu. - Acolo, uite.
- Le vezi... - Nu am ochelarii.
- Acolo? - Nu!
Acum, strânge tare.
- Tare. - Și-a strâns urechea.
Tare! Așa! Perfect.
Am făcut ceva!
Odată ce etichetarea a fost terminată, numerele trebuiau înregistrate
la poliția guvernamentală a vacilor.
Așa că, Kaleb a rămas în grajd și ni le-a dictat lui Charlie și mie.
Bun. Ești gata?
Da.
Deci, 300225...
- Da. - Este mama lui...
50002.
- Stai, așteaptă. 400002? - Nu, 5.
- Cinci? - Cum așa?
Ai încredere în mine, ascultă-mă.
Ascultă-mă. Calmează-te.
Bun. Și acum nu știu.
400177.
Da, numărul vacii...
35 DE MINUTE MAI TÂRZIU...
- Care este juninca? - Numărul 1.
Nu, aia a fost al lui 164, Kaleb.
Numărul 3. Nu, numărul 2.
Doamne, este greu.
Șansele ca astea să fie înregistrate cu exactitate, nule.
Tot nu sunt mulțumit de 300225.
Aia e mama.
Tocmai ți-am spus. Aia e numărul 2.
- Nu mi-ai spus. - Trei, scuze.
- Da, care dintre ele? - Ei bine, uite...
- Care dintre ele? - Mama lui Poppy, tocmai am citit-o.
Nu știu cine este Poppy.
Prima, numărul unu.
Exact, 400177 este mama lui
40001.
Ultima dată ai spus că 500164
- ... a avut vițelul 400001. - Doi.
Am zis...
Nu, serios.
- O iau de la început. - Nu!
Nu. Are cineva o armă?
După toate astea, am presupus că înregistrarea numerelor
la poliția vacilor va fi floare la ureche.
Vă mulțumim pentru apelarea Serviciului britanic al bovinelor.
Mulți dintre oamenii noștri lucrează, încă, de acasă.
- S-ar putea să auziți zgomot de fond. - Ne-am întors la muncă.
Pentru informații despre gestionarea datelor cu caracter personal,
intrați pe www.gov.uk
- ... căutați agenția de plăți rurale... - Asta trebuie să suportăm.
Pentru a ne raporta nașterile, mutările și decesele animalelor,
apăsați unu.
Spuneți numărul circumscripției parohiale.
Ăla e CPH.
33/102/0160.
Mulțumesc.
- Ați spus 3010201? - Nu.
- Îmi pare rău.
Să încercăm din nou.
Vă rog, spuneți-mi numărul circumscripției parohiale.
33...
102...
0160.
Mulțumesc.
Ați spus 331020160?
Da.
Bine. Așteptați pentru a verifica aceste detalii.
Ne pare rău, nu există o potrivire între numărul CPH
și numărul de la care sunați.
Nu vă pot pune în legătură cu linia de asistență BCMS.
Pentru ajutor și informații suplimentare,
închideți și apelați următorul număr
în timpul orelor normale de lucru.
Numărul este 03450501234.
- Asta e... - Charlie, astea au fost înregistrate.
Bine? Nu o fac.
Nu o fac.
Să mă scutească! Urăsc atât de mult guvernul!
Din fericire, a doua zi urma să o petrec
cu o persoană normală, drăguță, adecvată, care nu era de la guvern.
Bun. Caut un tip pe nume Robin
care se ocupă de gardurile vii.
Robin este cercetaș al Societății Britanice pentru Garduri Vii
și a venit să mă vadă pentru că Diddly Squat
fusese invitată să găzduiască o competiție de prestigiu.
Iată-l. Examinează gardul viu.
Excelent.
Robin.
- Ești bine? - Întotdeauna!
- Ai găsit un gard viu potrivit? - Da.
Vom aranja acest gard viu,
cu permisiunea ta, de aici, până acolo,
și vom avea 32 de concurenți care vor face cinci stiluri diferite.
Faci, practic, un gard din gard viu.
Vezi tu, este o artă.
În mintea mea, eram destul de viclean
pentru că am presupus că primeam un gard gratis.
Totuși...
Competiția o începem la ora 9:00, durează cinci ore.
Poate ești amabil să le oferi ceva de mâncare.
- Deci, dau prânzul. - Da, da.
Câți oameni?
Treizeci și doi. Plus...
Soții și parteneri. Deci ar putea fi 60, 70?
- Da, da. - Deci, prânz mare.
Va fi în casă sau putem instala un cort?
- Dacă pui un fel de cort... - Pun un cort.
Și, la sfârșit, vei prezenta premiul în bani
și restul.
- Eu dau premiul în bani? - Da, tu.
Care este nivelul premiilor oferite de voi?
Pe clasă, în jur de 240 de lire.
Sunt 240 de lire pe clasă și există cinci clase.
Cinci clase. Da.
Vestea asta m-a făcut să-mi aduc trusa de prim ajutor.
Dumnezeule!
Am stat uitându-mă la gin. Adică, la fructele de porumbar.
L-am făcut mai devreme.
Dumnezeule, ce bun e!
- Noroc! - Noroc!
E bun!
Porumbarul de acolo. Amestecat cu un pic de gin.
E o băutură aici. Lichiorul Regelui.
Mereu mă amuză.
Scrie aici: „Această băutură de ghimbir a fost făcută special
„de Frații Berry în 1903 pentru regele Eduard VII.
„A fost creată pentru a-l stimula pe Majestatea Sa
„în timpul plimbărilor de dimineață în noua sa șaretă fără cai.”
De fapt, a fost inventat pentru băut și condus.
„Vă va ține de cald, domnule.”
Șaretă fără cai.
- În noua lui șaretă fără cai în 1903. - Da.
Al meu s-a evaporat.
După ce fondul de gard viu al lui Robin mi-a golit portofelul
și lada de băuturi,
m-am dus să văd fătul antreprenorial
care tocmai investise într-un echipament nou
pentru afacerea sa în creștere.
Ce crezi?
Ai un tractor nou?
- Puțin mai mic. - Cum adică „mic”?
- Are 210 cai-putere. - Cu turbocompresor.
- Da. - 185.
Ce părere ai de roți? L-am personalizat.
- Roți negre. - Negre.
Am pus și dungă decorativă pe ea.
- Unde este? Pe acoperiș? - Nu. Pe capotă.
Începe aici, uite...
Deci asta e dunga decorativă.
Este și pe partea de sus.
Deci, singura dovadă a dungii decorative este acolo?
- Da. - 185 cai-putere. Cât a fost?
104.
De două ori și jumătate mai scump decât tractorul meu
și cu 100 de cai-putere mai puțin.
- Capacitatea de ridicare a acestuia? - 8,75.
Zece și jumătate.
Da? Am GPS.
Bine. Și cât timp crezi că vei avea GPS înainte de a fi furat?
Câteva luni.
Cât timp a avut vreodată un fermier un GPS
înainte ca cineva să-l fure?
Probabil șase luni, cel mai mult.
Jalnicul lui tractor
ar trebui să mă ajute să semăn orzul de primăvară.
Îți lipsesc câțiva pini. Uite.
Pentru asta, am remorcat semănătoarea la Lamborghiniul meu infinit mai bun.
- Doamne! - Ce?
E un mic șoricel sau ceva de genul.
Iată-l.
Adu o armă.
Nu fi atât de rău.
Doar nu ți-e frică de șoareci?
- Nu-mi plac șobolanii, șoarecii. - Nu e șobolan.
- Termină-l, te rog. - Nu.
Nu ies la treabă cu el acolo. Asta e până jos?
- Este gol? - Da.
Haide, șoricelule.
Bagă-l acolo!
Asta înseamnă să fii bun cu mediul și cu animalele.
Sir Attenborough m-ar lăuda că fac asta.
Uite-l! Dl Șoricel.
Este sub roată.
E sub roata ta.
Dacă te miști, îl vei omorî.
E între urmele anvelopelor de la tractor.
Haide, afară.
Nu putem pierde mai mult timp din cauza șoarecelui.
La naiba, sunt multe decizii în agricultură.
Dar asta este una foarte urâtă.
Hai, pleacă.
Trebuie să arăm.
Dacă mă mișc puțin, domnul Șoricel este terminat.
Așa se pleacă la deal.
Dar apoi am ridicat semănătoarea.
Rahat! M-am dus la vale.
Tocmai ai omorât șoricelul.
Îl voi îngropa. Înapoi.
Nu, înainte. Este lipit de roată?
Trăiește!
Șoricelul trăiește pentru că știu să conduc!
Criza terminată.
Am trecut la însămânțare.
Uită-te aici. Lucrăm ca o echipă acum.
Tu fertilizezi, iar eu ar în același câmp, în același timp.
Și, în loc de îngrășământ costisitor chimic,
am folosit propriul meu găinaț de pui, care l-a făcut pe Kaleb foarte fericit.
Tractorul meu cel nou este acoperit tot de găinaț, pute.
Orzul de primăvară de aici,
dacă e de calitate, va merge la fabrica de bere
și va fi transformat în bere Hawkstone.
De aceea, trebuie să facem tot ce ne stă în putință.
Totuși, în acest moment, nu exista nici un magazin agricol,
nici un restaurant în care să vând acea bere.
Dar, la Academia Regală,
Charlie lucra la un plan pentru a rezolva problema asta.
Pentru a duce apelul restaurantului la nivelul următor
înseamnă să mergem la secretarul de stat, și avem o șansă în acest sens.
Aceasta este ultima noastră șansă.
Deci, avem nevoie de cei mai buni consilieri.
Și avocați,
pe care îi caut chiar acum.
Printr-un miracol, Charlie reușise
și să înregistreze vițeii la poliția vacilor,
iar astăzi a fost încă un punct de reper în adolescența lor.
Pentru că doi dintre ei trebuiau să fie decornați.
Deci, doar îi voi tranchiliza.
Ca să îi calmezi?
Să sperăm că vor adormi.
Aduceți poarta aici.
- Și acum? Acesta este biletul. - Da.
- Ăsta e primul. Unde îl înțepi? - Da.
În gât.
- Ăsta este celălalt? - Da.
Foarte bine.
Îi lăsăm timp de 10-15 minute și vor adormi.
De ce scapi de coarnele lor?
Pentru că cei cu coarne devin dominanți și îi intimidează pe restul.
- Și e mai sigur și pentru noi. - Da.
Gata. E jos. Uită-te la fața lui.
Sunt într-adevăr somnoroși, mama pare îngrijorată. Uite!
Bine, mamă. E bine.
- A adormit. - Gata.
Ce e, un tranchilizant local?
În mod normal, când sunt conștienți, te lupți cu ei,
dar, pentru că i-ai anihilat, este mult mai puțin stresant pentru vițel.
Echipamentul medical al lui Dilwyn a devenit ceva mai rudimentar.
Of, frate!
I-ai dat foc la cap.
Sfinte Sisoe!
Continui să învârt.
Dar sunt chiar flăcări.
Asta cred că doare.
Și asta ucide cornul?
Da, arde stratul germinal, care este bucata de corn care crește.
Deci, scapi de corn și de țesutul
din care crește cornul.
Kaleb, pui iod acolo?
Este un spray cu antibiotic pentru a opri infectarea,
și o să-i fac o injecție cu un analgezic,
pentru că, uneori, pe măsură ce anestezia dispare,
s-ar putea să-i gâdile capul.
Nu cred că cineva care a avut capul pus pe foc spune:
„Mă cam gâdilă!”
Corect, unul e gata.
Sărăcuțul.
Din fericire,
activitățile din weekendul următor promiteau a fi mai puțin stresante.
COMPETIȚIA DE TĂIAT GARD VIU DIDDLY SQUAT, 2022
Treizeci și doi dintre cei mai buni concurenți,
fiecare primind o secțiune de 9 metri de gard viu neîngrijit,
vor face un gard viu folosind cinci stiluri diferite.
Dorset, North Somerset, Midland,
Lancashire și Westmoreland și Galez.
Bun-venit la Diddly Squat! Jurizarea va avea loc pe parcursul zilei.
Scorurile vor fi adăugate pe computer de data aceasta,
deci nu vor fi greșeli.
Dacă sunteți gata, dați-i drumul!
Acești tăietori de Liga întâi au cinci ore pentru a-și finaliza gardurile vii.
Și nu a fost doar un concurs de frumusețe.
Acesta este modul tradițional de a crea un gard,
un gard impenetrabil dintr-un gard viu.
O fac așa de sute de ani.
Ideea este că tai trunchiul, dar nu complet
și apoi îl îndoi.
Iată. Uite.
Îl trage în jos. Și tu te gândești că a distrus totul,
dar nu e așa. E încă atașat la rădăcină.
Dar acum va merge așa,
atunci trebuie să găsești un altul cu care să-l împletești.
Și apoi ai...
un gard viu efectiv,
prin care oile nu pot trece.
Când ajung cu trunchiul jos, îți spui: „Nu îndoi asta. Se va rupe.”
- Nu. - Dar nu se rupe.
80% este procentul dorit.
- Optzeci? - 80% tăiat.
- Deci, lași 20%. - Da.
Și 20% este suficient pentru a menține planta în viață?
Da.
Pe măsură ce băieții trudeau la gardurile vii,
li s-au alăturat un rival de pe Wall Street și soția lui.
Bună, Gerald.
Ce mai faceți, doamnă Gerald?
Arată bine, nu-i așa?
Da.
Voi încerca și eu.
De fapt, Kaleb și eu am decis amândoi să încercăm.
Ai observat, din nou,
cum atingem fiecare țintă a diversității
pe care trebuie să o atingi zilele astea?
Negru, homosexual, în tranziție.
- Asta... - Pe care o vrei?
Trebuie să o simt.
De ce nu taie?
- Nu trece prin asta. - Încearcă-l pe celălalt.
Exact asta voiam să fac.
Arată-mi din nou!
Nu face totul pentru el.
Din nou. Da.
După ce am tăiat ramurile singur,
am trecut la topor, care a mers bine.
Doamne!
Acesta, care este mai subțire,
încep de la vârf și apoi cobor frumos așa? Da.
Un pic mai mult.
Excelent. Minunat.
- Am reușit. - Jeremy.
Faci stilul Midland?
Fac stilul brazilian.
Dacă nu-mi iese bine, atunci e stilul Hollywood.
Nu știi despre ce vorbesc, nu?
Nu știi ce este stilul brazilian?
Nu am văzut niciodată o persoană braziliană.
Din fericire, în acest moment, am fost întrerupți de Gerald,
care voia să-mi inspecteze lucrarea.
Arată grozav.
Nu asta. Aceia.
După ce nu am creat nimic mai mult decât un mare gol în gardul viu,
Kaleb și eu am mers să vedem cum se descurcau experții.
- Rahat! Uită-te la asta. - Uimitor.
Este absolut uimitor.
Acesta este Dorset. Păsările pot face cuib aici, nu-i așa?
Da. Este bun pentru fauna sălbatică și fluturii.
Ei bine, cred că e incredibil.
E o altă frumusețe aici. Uite!
Și ăsta e Midlands.
Au făcut Austin Allegro și Morris Marina,
și ne dau cel mai bun gard viu.
Este un gard viu frumos!
Midland, Birmingham.
În cele din urmă, cele cinci ore s-au scurs.
Concurenții au plecat să ia prânzul în cort.
Iar Simon Cowell și Amanda Holden au început să jurizeze.
Nu urmărește linia gardului. Totuși, au făcut o treabă bună.
Nu le-am invidiat sarcina
pentru că toată lungimea câmpului era acum o operă de artă.
După jurizare, a venit timpul pentru acordarea premiilor.
Locul al treilea la clasa North Somerset merge la Colin Clutterbuck.
Bravo, Colin!
Locul al doilea în North Somerset,
Alex Bown.
Cu finaliștii anunțați,
Am anunțat câștigătorul general,
CONCURS - LOCUL III
CONCURS - LOCUL II
și eram foarte șmecheri.
Corect. Deci asta este.
Campionul suprem...
- Sigur este? - Da.
Adică, noi... Campionul suprem astăzi...
Nu, știu, dar trebuie să știu numele.
Paul Gulliford.
A reușit. Felicitări!
Acum vei apărea la ziarul local...
Ține capătul ăla.
Vă mulțumim tuturor că ați venit! Sperăm că v-ați distrat.
Sperăm să vă bucurați că vă vedeți la televizor.
Tu te vezi, pentru că ai câștigat. Restul sunteți scoși la montaj.
În lunea de după minunatul weekend cu aranjarea gardului viu,
m-am dus la magazinul fermei pentru că Alan terminase noul acoperiș.
- Bună dimineața! - Bună dimineața!
- E bine? - Bună treabă.
Ai făcut o treabă bună.
Nu te-am văzut niciodată mișcându-te așa repede.
- Ba da. - Ba nu.
A fost foarte rapid.
Alan a fost ocupat și cu pregătirea magazinului
pentru inspecția de incendiu.
Ieșire de incendiu
păstrați liberă
Alarma de incendiu e acolo sus.
Și o alarmă de fum.
- Panică. - Asta este regula?
Da, ascultă, stingătorul este acolo în caz că vrei să-l stingi.
Am pus o lumină acolo sus.
Lumină de urgență dacă se întunecă. Închidem la 16:00.
Am pus semne pe ușă
ca lumea să vadă.
Ieșire de incendiu
Inspectorul de incendiu a sosit apoi.
- Încântat. - Ofițer de pompieri.
Deși Alan fusese foarte minuțios,
tipul ăsta a socotit că am putea face mai multe.
Aș sugera doar iluminatul de urgență
la exterior, în caz că e întuneric.
Scuze, lumină aici?
Iluminat de urgență.
Deci, dacă e întuneric afară, iar oamenii trebuie, evident, să plece...
Știi, nu e un Boeing 747.
- Este doar un magazin. - Da.
În concluzie, inspectorul de incendiu era fericit,
iar acoperișul era cum îl voia consiliul.
Ne mai trebuia autorizație pentru a pune pe jos niște pietriș
pentru a face o parcare.
Charlie are un caiet și un stilou.
Și, câteva zile mai târziu,
Charlie a venit cu decizia urbaniștilor.
„O decizie rezonabilă sugerează...
„că acesta nu ar fi compatibil sau consecvent
„cu afacerea agricolă existentă...”
Nicio alternativă.
Ei spun, pur și simplu, în partea de sus că...
- Înștiințare. - „Prin prezenta se refuză cererea.”
Nu pot refuza parcarea, Charlie.
Au refuzat totul.
Au refuzat restaurantul, parcarea, refuză totul.
Și chestia ciudată la această decizie este că...
- Au făcut asta fără comisie. - Fără comisie.
Nu au întrebat consilierii, au decis singuri.
Toate cererile de urbanism trebuie tratate
într-un mod pozitiv și creativ. Știi, pentru fermieri,
politica guvernamentală sprijină dezvoltarea socială și economică.
Oriunde ar fi, atâta timp cât protejează mediul.
Totuși, am ajuns la asta.
Știu. Și vom sfârși mereu așa.
Consiliul a decis că nu va fi nicio dezvoltare, de niciun fel,
la Diddly Squat.
Pentru a obține o parcare și, mai important, un restaurant
unde ne-am putea vinde carnea, ar trebui să apelăm la guvern.
Nu se vede foarte bine
pentru că aveți soarele în față, dar este o priveliște superbă.
Și, pentru a ne ajuta să facem asta, Charlie reușise în cele din urmă
să adune o echipă de avocați.
Dacă aveți dovezi privind clienții, numărul, cifra de afaceri și toate astea
din activitatea de anul trecut, astea vor fi foarte importante.
Unde e cea mai apropiată potecă, în direcția aceea?
- Nu este nimic. - Nu există nicio potecă de acolo.
Receptorul vizual ar fi drumul.
Clădirea a fost construită în conformitate cu planurile?
Nicio problemă cu asta?
Odată ce echipa juridică a evaluat situația, și-a prezentat planul,
care a fost impresionant.
Faceți un apel la secretarul de stat. El numește un inspector de urbanism.
Va fi o anchetă publică.
El convoacă o anchetă publică într-o cameră potrivită.
El ascultă probele, avocații și prezentarea.
Vom avea un expert în peisagistică.
Unul, pe transport.
Unul, pe urbanism.
S-ar putea să fie unul pentru agricultură.
Deci, până acum, sunt patru martori?
- Iluminat. - Iluminat.
Unul, pe iluminat tehnic, adică patru, cinci martori pentru noi.
Ne putem aștepta ca autoritatea să aibă răspuns la astea.
Ai, apoi, o serie de terți care...
Cineva ca domnul Dewar ar putea decide că vrea să fie
o parte, adică adoptă o poziție oficială.
El este cel care a prezentat opinia consiliului.
- Da. - Deci vă puteți imagina
că el ar putea decide să informeze
urbaniștii, peisagiștii și să devină o altă parte.
Deci, ne pregătim de două, trei săptămâni de anchetă.
Tot ce spunea mă conducea la o singură întrebare.
În linii mari, cât costă?
- I-am dat o estimare lui Mark. - Care a fost?
A fost pe baza unei anchete de o săptămână.
Cât de mult este o anchetă de o săptămână?
Probabil în jur de 200 până la 250.
Deci, o anchetă de trei săptămâni ar fi...
Vom prezenta o estimare corectă.
Va fi...
- Cineva de la noi... - Va fi 300.000 de lire.
Dacă este atât de lungă, da.
Vorbești despre 300.000,
cu onorariile consultanților,
pentru că fiecare trebuie să producă dovezi.
Diverse documente.
- Deci, e mai mult de 300.000. - Există martori.
Ei bine, asta e partea legală.
Deci, controlul calității, noi și, apoi, martorii.
Martorii vor trebui să fie...
- Va fi o jumătate de milion. - O jumătate de milion.
În final.
Da.
Bine, asta e asta, atunci.
Știți, cu asemenea costuri,
nu există nicio șansă de a face profit,
indiferent cât de bun este planul de afaceri.
O jumătate de milion de lire pentru apel la secretarul de stat,
și poate nu câștigăm.
Ideea de restaurant dispare.
De fapt, nici măcar eu nu știu ce ar trebui să facem acum.
DIN EPISODUL VIITOR
Va trebui să trăim într-o zonă cenușie tulbure
plină de lacune și ocolișuri.
Ai putea transforma asta în ceva.
Stai puțin! Uau!
Avem voie să o facem.
De ce nu s-a gândit nimeni la asta mai devreme?
Nu știu.
Mai este din asta.
Subtitrarea: Ana-Monica Cojocărescu
Redactor Robert Ciubotaru