KAPITEL 13 RÅDSSAGER
ÅBNER SNART
MANDAG
DAGEN FOR TB-TESTRESULTATER
Sandhedens øjeblik.
Okay.
Kan han smitte resten af flokken?
Det påvirker lungerne,
så vil de hoste tuberkulin op og smitte de andre.
I sidste ende ville de smitte resten af flokken.
-Ja. -Okay. Forstået.
Hvad leder du efter, Dilwyn?
Jeg måler bare tykkelsen, der er en klump øverst.
-Tolv-ni. -Hvad betyder det?
Hvis det første tal er større end det andet tal, er det okay.
Tolv-ni, er vi tilfredse?
Hvis det var omvendt, ville du være bekymret.
Hvad betyder tallene?
Det er størrelsen på klumperne.
Målingen af huden,
hvor jeg injicerede forleden.
Du er vist okay.
Kom så, muhko.
Fjorten-ti.
Kom så. Ind med dig.
-Videre. -Sådan.
Ti-ni.
Det er tæt på.
Ja.
-Det er ret anspændt, ikke? -Jo. Det er forfærdeligt.
Jeg testede 400 dyr forleden.
Og jeg fandt en reaktion på det sidste dyr.
Alle slappede bare af.
-400? -Og det var starten på et udbrud.
-Femten-ti. -Femten-ti.
Nå, det er godt.
Resultaterne blev ved at være negative.
-Ti-otte. -Ti-otte.
Det er okay.
Og snart manglede vi kun to køer.
Nu er det angrebskoen.
Fortsæt, fortsæt, fortsæt. Gå.
-Jøsses. -For helvede.
Stopper du hende ikke?
Godt.
-Intet til den der? -Intet til den der.
Kom nu, Pepper.
Her kommer hun, Pepper!
Fjorten-ti.
Du har en TB-fri prøve.
Sikket resultat.
-Fantastisk. -Godt. Det glæder mig.
Godt. Gode nyheder.
Det er fantastisk.
-Det er rigtig gode nyheder. -Ja.
Det var nu midt om vinteren.
Og to vigtige begivenheder nærmede sig hurtigt.
De drægtige køer skulle snart kælve.
Og vi ville høre West Oxfordshire kommunes afgørelse
om min restaurantansøgning.
Og derfor var Charlie på krigsstien.
Vi mangler mel.
Ja, vi mangler mel. Det bliver revet væk.
Godmorgen.
Her er han. Charlie.
Hej, Charlie, hvad laver du her?
Jeg har nogle nyheder.
Du, Jeremy, har modtaget et brev fra kommunen.
Det er faktisk ikke særlig gode nyheder.
Sikken overraskelse.
-Har det med butikken at gøre? -Det har med butikken at gøre.
Hvorfor er det skrevet til mig? Du er ansvarlig for butikken.
-Vi gennemgår en hel... -Åh, lort.
Det er en notits om overtrådt planlægning, det er alvorligt.
Hvad betyder det?
Det er en slags sidste advarsel, før vi får en indskærpelse,
-hvorefter de ville lukke os. -Hvornår var den første?
-Den har du fået. -Har jeg?
-Har jeg ikke hørt det? -Vi diskuterede det.
Nej, vi har en... Vi fik et stort brev...
Jeg må sige igen, at Lise har
en irsk holdning til denne slags. "De mener det ikke."
Jeg er ligeglad. Det er dumt.
Det er det ikke. Da vi fik planlægningskommissionen,
gjorde de det klart, at varerne skal produceres på gården.
De skal komme fra producenterne i lokalområdet.
Ja. Planlægningstilladelsen foreskriver 25 km.
Så det er det, vi har at arbejde med.
Og de har en liste over ting, der ikke opfylder de kriterier.
Vent lige, hvad har vi gjort forkert?
Jeg tror, at der er et par ting...
Arabica-kaffen. Det ville blive svært.
Kaffe er ikke fantastisk i dette område.
Hatte...
-Hatte og T-shirts. -Hatte og T-shirts,
-de må være i nærheden. -Vietnamesiske.
De er ikke, de er vietnamesiske. Det er Charlie, vi taler med.
-Kan vi slippe af med dem? -Hvorfor?
"Fremstillet i Kina."
Det satte jeg på for at gøre den eksotisk. Ellers er den bare kedelig.
-Lisa! -Den her kom igennem.
Men det er deres problem.
-Der er en væg med hatte... -Med problemer, ja.
T-shirts. Ja, med problemer!
Mens vi har den større ansøgning om restauranten,
bør vi opføre os pænt.
Vi kan ikke give dem mere skyts.
Ovre ved den nye lade var stemningen meget mere optimistisk,
da oksekødshviskeren spåede om,
hvornår køerne ville føde.
Den er nok klar om en uge.
Kan du se, at hun er begyndt at hæve?
-Og hendes mave vokser langsomt. -Ja.
Og den bagved er nok også klar om en uge.
Vi får travlt om en uges tid.
Og de vordende mødre havde et nyt legetøj.
Den er fed. Køerne elsker den.
Vi havde dem på den gamle gård.
De giver den virkelig gas. Har du brugt sådan én?
Nej.
Du går ind under den.
Det er godt.
Få ryggen ind under, helt ærligt.
Hr. Ko kommer...
Skub den lidt.
Godt!
For fanden da!
Med kødproduktionen klar til at begynde,
var der intet bedre tidspunkt end at tale med Charlie om,
hvordan ansøgningen om restaurantplanlægningen gik.
Og som altid var han en solstråle.
-Jeg tror fundamentalt... -Det her bliver ikke godt. Nu sker det.
Det, jeg er bekymret for,
er, at konsulenterne virkelig følger reglerne.
Det er ikke bare: "Mange tak, der ser okay ud."
De kommenterer.
Hvad mener du med konsulenterne? Hvem er de?
Du ved, miljøsundhed,
det lokale vejvæsen eller politiet, eksempelvis.
Hvad har politiet at sige om det?
Hvordan kan du bo i et land,
hvor politiet tillades en mening om en restaurant?
-Hold fast. Cykelopbevaring? -Korrekt.
"Bestemmelsen" som det står her.
"Til cykelparkering."
Hvad har det med politiet at gøre?
Han er rådgiver om kriminalitetsforbyggende design.
Hvad?
Det gør han.
Men hvis vi siger, at vi ikke ansætter cyklister?
Jeg tror ikke, det vil være nyttigt.
Skal jeg være inkluderende?
Så inkluderende, som du kan være.
Jeg er inkluderende, bare ikke cyklister.
Så er der miljømæssig sundhed.
Og AONB.
Det er rådet for naturskønhed. Hvilke betingelser har de?
Og dræn.
Så West Oxfordshires distriktråd,
de vil gerne se
en oversvømmelsesplan, så du ikke får overflade...
Vi er 250 meter over havets overflade, ingen floder.
Hvorfor skriver de ikke bare: "Vi har intet at sige"?
Fordi folk har for meget fritid, ikke?
Okay.
Lad os ikke dvæle ved det mere.
Der er arbejde foran os.
Et par dage senere
modtog jeg et presserende opkald fra Kaleb.
Hvad sker der?
-Tillykke! -Nej!
Nej! Hvornår skete det?
-I aftes. -Gud. Hvad er det?
En lille kviekalv. Det er forresten en pige.
Det ved jeg. Det har jeg lært.
-Se det ansigt! -Se det lille ansigt.
Se dit lille ansigt!
Din heldige ko. Du er kommet til Diddly Squat.
Godt klaret, mor!
Mor ser faktisk stolt ud.
-Kan køerne se stolte ud? -Ja.
Kælvning er så meget anderledes end med får.
-Den faldt bare ud? -Ja. Rejste sig op. Slikkede den ren.
Så det bliver en kvie. Skal vi beholde den?
Ja, vi beholder hende, så flokken vokser.
Hun prøver at skide. Det er et godt tegn.
Her kommer det! Mine damer og herrer!
-Det er den første afføring! -Ja.
-Og moderen spiser det. -Moderen spiser det.
I naturen er der rovdyr,
så hun rydder op efter hende, så rovdyrene ikke kan lugte ungen.
-Virkelig? -Ja.
Hørte du den statistik, Charlie fortalte mig forleden?
Alle siger, at køer er miljøskadelige nu, ikke?
For du skal dyrke græs for at fodre køer,
så du skal gøre to ting, før du spiser dem.
At spise en halv ko er åbenbart
den samme miljøpåvirkning som at flyve en person til Australien.
Så de er ikke rigtig...
Hvor mange flyver til Australien om dagen?
Novak Djokovic.
Tennis?
Er det en dame? En pige?
Jeg så måske ikke min første kalvs fødsel.
Men i løbet af de næste par dage
lykkedes det mig også at gå glip af de næste.
For pokker altså.
En, to, tre kalve er kommet ud.
Vores problem er,
at I sikkert gerne ville se fødslen,
men koen gør bare sådan...
...og så er der en kalv.
Det er meget svært at filme.
Se.
Hej, lille ven.
Husker du alt det ståhej og palaver med lammene?
De hoster bare, og så kommer en kalv ud.
Vi mangler stadig fire,
så forhåbentlig kan vi se det.
Kaleb sagde, at man kan købe et apparat, der advarer, når en fødsel nærmer sig.
Så jeg tog straks ud for at købe nogle,
for det betød at besøge min nye yndlingsbutik
i hele verden.
STOWAG LANDSDÆKKENDE LANDBRUGSFORSYNINGER
Normalt afskyr jeg shopping, jeg afskyr det.
Men herinde vil jeg have alt.
BLODLØSE KASTRATIONER 19" (48CM) TIL MODNE DYR
Se den her. Det er udstyrsafdelingen.
Se! Det er Kalebs garderobe.
Det er hans shoppinggade.
Lad mig fortælle om alle deres forskellige skjorter.
Der er den her, ikke? Ja?
Så er der den her.
Er det med ståltæer?
Se engang.
Lort.
Kig efter kameraerne.
Med fokus på opgaven
gik jeg mod koafdelingen,
hvor det forbløffede mig at finde præcis, hvad jeg ledte efter.
Du godeste.
Nej, jeg kan ikke tro det.
Et Moocall.
Man sætter den på dyrets hale.
Og når den skal til at føde,
får du en sms fra maskinen.
Du laver sjov!
Videre. Sådan.
På gården monterede Kaleb og jeg alarmerne.
Så når hun løfter den,
-får jeg en sms. -Ja.
Moocall. Der er den.
Og så tog vi en snak med Charlie
om den stratosfæriske stigning i gødningspriser.
Det er som guld, er det ikke? Bogstaveligt...
Bogstaveligt talt.
Hvor meget af det steget?
Vi købte dette til £275 pund per ton.
Og nu koster det £675 pund per ton.
-Hvor mange tons har vi? -Der er 80.
Så hvad er det? 30.000 pund.
Hvorfor er det så skide dyrt?
Der er den her gut. Han hedder Vladimir.
Især med al den krig, der foregår i øjeblikket.
Forbløffet over at Kaleb vidste, at Putin pønsede på at invadere Ukraine
gav jeg ham lidt af min visdom.
Nej, der bliver ikke krig.
Det gør der ikke.
MYSTIKER
Eftersom min gødning nu var mere værd end Elon Musk,
gav det mening at beskytte det mod indbrudstyve.
Nå, her er det.
Giver du en hånd?
Hvilket krævede at bede min sikkerhedschef om hjælp med en højteknologisk alarm.
Jeg så det her på YouTube.
Det er en fremragende idé.
Jeg har altid ment, at din tilgang er ret fornuftig.
Hvad det end er, behøver vi ikke være bekymret.
Vi fjerner den her.
Tja.
Idéen er, at kommer der nogen,
sporer den her deres bevægelser.
Og så starter sirenen.
Og sirenen udløser dem her, der er røgdåser.
Så hele laden...
Rigtig tyk røg.
Og så kan man intet se.
Med gødningen fuldt beskyttet
var det tid til et møde med hr. og fru CackleBean.
-Det er en god morgen. -Den er smuk.
-Bare let støvregn. -Ja.
Der var kommet for at give mig råd om bekymrende nyheder.
De beskeder, jeg konstant får fra hønsepolitiet,
er det regeringen?
Det er regeringen, ja.
-H-5-N-1. -H-5-N-1.
Fugleinfluenza. Fundet i Warwickshire.
-Ja, 43 km væk. -43 km.
Så det er lidt bekymrende.
Hvordan forhindrer vi dem i at få det?
-Vi må lukke fuglene inde. -Virkelig?
-Helt? -Ja, helt.
I cirka tre måneder.
Indtil de melder klar, ikke?
Indtil de melder klar.
Lort.
Lægger de mindre, når de er inde?
Det vil slet ikke gøre en forskel for dem.
Jo, deres liv vil være mindre behageligt.
Der er måder, du kan gøre deres liv sjovere indenfor.
Du skal sørge for, at de har masser af strøelse,
så de kan støvbade.
Jeg synes, vi skal sætte radioer i.
Ja, de kan lytte til lidt musik.
-Nu er du fjollet. -Nej.
Derhjemme på Cackleberry Farm er der radioer i alle hønsehuse.
Har du nogen lydbøger til dem? De elsker det.
Hvordan ved du, at de elsker det? Smiler de?
-Danser? -De synger. Ja, det gør de.
Nej, de gør ej.
De starter med Radio 1, når de er unge,
videre til Radio 2, når de er midaldrende,
og Radio 4, når de er gamle.
Nu hvor min massegræsningsplan var blevet bremset af fugleinfluenza,
var det tilbage til koladen for at fodre de nyfødte.
Du henter nødderne. Så kan de få dem.
Nå.
Vi må have en indhegning til herind.
Så du får en ven.
Og så...
Det har du ikke gjort.
Hvad fanden?
Jo, du har.
Skide Kaleb.
Hvad var det?
Vi satte det system op, der fylder det med røg.
Hvorfor sagde du ikke det?
Jeg troede, Gerald havde sagt det.
-Vi satte det op i morges. -Han har intet sagt til mig.
Hvad laver du?
-For fanden. -Jeg sked nær i buskerne.
Det har bogstaveligt talt stået her i tre timer.
Jeg håbede aldrig...
Jeg kan ikke. Hvor er den skide dør?
Den aften kom et andet stykke teknologi i brug.
KL. 20.14
Hvor er hun?
Den er ude. Der er en ballon på vej ud af hendes bagdel.
Okay.
Det er okay. Kom nu.
Efter at have sat den vordende mor i sin egen indhegning,
ventede vi på Kaleb.
Det bliver vores første.
Alle de andre blev født, da ingen kiggede.
Hallo. Se.
Det er ikke pis. Det er babysaft, ikke?
Nej, fordi babysaften er i sækken.
Jeg ved ikke, hvordan en kos bagdel fungerer.
Okay?
Vi ved det ikke. Hun svajer i ryggen, og så kommer der væske ud.
-Ja, hun begynder at... Presse. -Presse?
Giv hende lidt tid. Slap af.
Hvor længe er der mellem festballonen og en ko?
-Tyve minutter, en halv time. En time. -Virkelig?
Det varierer.
Se, der kommer mere ko... Mere kalv ud.
-Hvad synes du, det ligner? -En hov.
Det ligner et rumvæsen.
Det er bare en hov, ikke? En for-fod, ikke?
Jo.
Pres, pres, pres.
Jeg føler med dig.
Jeg tror, at veerne er blevet langsommere.
Ja, ikke?
To timer efter Moocalls besked
var kalven stadig ikke født.
Går du ind?
Vil du holde halen til siden, tak?
Kom så, tøs.
God pige.
-Jeg kan mærke hovedet. -God pige.
-Hvor er det andet ben? -Det er på siden, nedenunder.
Alt er i normal position.
Men det føles bestemt, som om det er en stor kalv.
Kaleb mente, at det nu var en opgave for Dilwyn.
Jeg har ikke set hovedet. Det er det mest bekymrende.
Men det føles sgu som en stor kalv.
Okay. Tak.
Han kommer forbi.
KLOKKEN 23.28
-Hvad har vi? -Der er gået tre timer, Dilwyn.
Ja?
-Han er stor ikke? -Jo, en ordentlig dreng.
En ordentlig dreng.
Vi trækker lidt og ser, hvad der sker.
-Sætter du bare rebet på nu? -Ja.
God pige.
Er kalven i nød?
Ja. Jo længere han er der, og jo strammere det er,
jo sværere er det. Han er i live i øjeblikket, så...
Mand, det ser brutalt ud.
Og det var kun begyndelsen.
Nå. Hvor er donkraften?
-Vil du have donkraften? -Ja.
-For helvede. -Jøsses.
-Tænk, at jeg ser det her -Jeg justerer stangen.
God pige.
Vent lige.
Gud, sikket apparat.
Gud.
Kom så, skat.
God pige.
-Vi har hovedet. -Det har vi.
Det er første gang, jeg ser hovedet.
Den er meget praktisk.
Den har styrke som otte mænd.
Man skal være meget forsigtig med den.
Den er stor. Det er en kæmpe kalv.
Det var det.
Sådan. Det må føles bedre.
God pige.
-Ja. -Sig til, når jeg kan prøve.
Hun er okay. Hun blinker. Han. Den.
Det er en "den" lige nu.
Gud, se størrelsen på dens ben!
Det er okay.
-Er du glad? -Ja, det er faktisk en pige.
-Er det en pige? -Endnu en!
-Fem piger. -Øjnene ruller.
-Se det lille kræ. -En er okay for hende.
Det er fantastisk.
Hun er skøn.
Er hun sød?
Det er fantastisk.
-Mange tak, begge to. -Jeg har gjort det her i årevis,
-og det påvirker stadig. -Stadig.
Virkelig. Det er fantastisk.
Især når hun elsker den så meget.
Og hvad ville der være sket, havde vi ikke været der?
-Ville det have været svært? -Ja.
Det er muligt, at vi ville have mistet kalven.
-Virkelig? -Ja.
Den kalv skulle ud, da den kom ud.
Der var nu under en uge til det store råds-opgør.
Så ovre på National Portrait Gallery,
gjorde Charlie sig umage med restaurantansøgningen.
"Vanessa, nu dryppende våd, dukkede op..."
Mens hønsene på gården nød en af Lisas lydbøger.
"Hun greb et håndklæde og førte det over sin hud
"for at absorbere fugtdråberne fra sin varme, smidige krop.
"Adrian rykkede op bag hende.
"Hans faste berøring fik hendes hjerte til at flagre.
"Han smed sine bukser og afslørede sit udstyr.
"Perfektion. Hun tænkte på..."
Og jeg skulle tale med min lokale slagter.
Henry, min dreng, hvordan har du det?
For at diskutere hvor meget kød,
HOVED - HALS - KLUMP
jeg kunne få ud af hver ko.
Du har tre, fire, fem, seks, syv led fra hvert ben.
-Det er 14, som hver ville mætte 20. -Ville mætte 20.
Rumpen. Det er 22 bøffer fra hver.
-Så det er 44. -Fireogfyrre.
SKINNEBEN, RIBBEN, SLAG
Henrys tal lød som en kødfuld guldmine.
Af tykstegen får du 20, 24 bøffer fra hver, gange to...
Så er vi i midten. 22 tykstegsbøffer.
Gange to.
-Så 44. -Ja.
Hvor mange filet-bøffer?
Otte bøffer på 225 gram.
-Filet-bøffer. -Gange to.
Så 16.
Du har okseribben. Stegens konge.
Fire ribben, så 16 mennesker, per ribben, så det er 32.
Skinneben.
Hver skinneben vil sandsynligvis veje tre kilo.
-Det er 50 portioner. -Halvtreds mennesker kan få gryderet.
Og så har du... 520 mennesker kan få en burger.
Så vi fodrer syv... 800, 840, 850, 860.
Ni hundrede og seksogfirs mennesker...
-Fra en ko. -Fra en ko.
-Det er næsten 1.000 mennesker. -Ja, der er en fandens masse kød.
Men så styrtede alt sammen.
Hvis vi har 60 kunder på restauranten.
Ja.
To gange om dagen. Det er 120 mennesker om dagen.
Ja.
Jeg har to køer, der er klar,
-eller snart er det. -Ja.
Så hvis alle vil have oksekød, må jeg lukke efter 16 dage.
Det er ikke god forretning.
Gud.
I sidste ende
KIRKE LOVELL SOGNERÅD PRIVAT FISKERI - KUN MEDLEMMER
fandt Charlie på en mulig løsning.
Han sagde, at lokale landmænd måske gerne ville
levere deres råvarer til restauranten.
-Hejsa. -Goddag.
-Hej.
Hej.
Så vi inviterede dem over til en snak.
Tak, fordi I kom.
Vi planlægger at åbne en restaurant i lammestalden ved siden af gårdbutikken.
Og så tænkte jeg virkelig på, om der måske var en eller anden måde,
hvorpå vi kunne købe fra lokale landmænd,
og hvordan det kan fungere. Er det...
Det er lige det.
Vi forventer, forhåbentlig, nogle få gæster på restauranten.
Og derfor skal vi have gode, lokale råvarer på lager.
Dyrker nogen grøntsager?
-Vi dyrker grøntsager. -Dyrker I grøntsager?
-Vi har grønsagsister. -Ja.
Man skal bruge grønt, for det er tilbehør.
Du har mad og har brug for noget andet...
-Noget ekstra. -Hvad dyrker I?
Vi har en del majs. Bønner. Squash. Græskar.
Perfekt.
Er der nogen, der har kalkuner og gæs?
Vi har nogle gæs og kalkuner.
-Vi har kød, grøntsager. -Grøntsager.
Hvad har du med det? Kartofler.
-Kartofler. -Kartofler, ja.
Er det dig?
Der, kan du se? Det er til restauranten.
Vi har øl.
Indtil dette tidspunkt havde jeg kun tænkt på behovene hos Diddly Squat Farm.
Men i mødet blev det hurtigt klart, at disse hårdtarbejdende folk
havde mere brug for restauranten, end vi havde.
Avler nogen grise?
-Ja, det gør vi. -Gør I det?
Det er hårdt. Foderomkostningerne er skrækkelige. Prisen på hvede...
-Ja. -Fordi der er massiv ventetid,
kan vi ikke sende dem til slagtning.
Mangler der personale?
Der er personale på slagterierne, der er ikke nok.
Men problemet er, at de forarbejdninger EU-svinekød, der er købt billigt,
skubber os ud og optager personalet
på at forarbejde og pakke kød, der kommer billigt fra EU,
fordi deres kilopris er 37 pence billigere end vores.
Hvordan kan du konkurrere mod noget, der er så meget billigere?
Og dikterer supermarkeder prisen?
Ja. Prisen er dikteret,
frem for at du kan forhandle eller sætte en pris.
Må I gerne sælge uperfekte grøntsager?
De sælger dem i supermarkedet til en tredjedel af prisen, men det koster
det samme at dyrke en uperfekt kartoffel som en smuk kartoffel.
Det bør være samme pris, det er bare en kartoffel.
-De smager ens. -Smager ens,
de har samme næringsværdi.
-Må vi få jeres uperfekte? -Ja.
-De er lige så gode. -Ja.
De smager lige så godt, de er bare uperfekte.
Det viste sig, at ingen havde brug for restauranten mere end Emma,
den lokale mælkeproducent, hvis besætning var blevet hærget af TB.
Hvor mange har du mistet til TB nu?
Omkring 60.
Jøsses.
Der kun holdt lyset tændt
ved at sælge mælk og milkshake i vores gårdbutik.
Uden det måtte vi nok give op rent økonomisk.
-Virkelig? -Tja, uden automaterne
får vi ca. 26 pence per liter af vores mælk.
Jeg er gratis arbejdskraft. Så vi har...
Jeg får ikke løn. Vi bliver ikke betalt.
Vi får ikke løn i øjeblikket, det har vi ikke råd til.
Når vi har betalt dyrlægeregningerne...
Sker det tit i landbruget?
Marginen er så stram, at hvis du vil have en realistisk løn,
måtte vi have drejet nøglen om for ti år siden.
Kan I forestille jer andre industrier på den måde?
Nej.
-Jeg er chokeret. -Det sker tit.
Mødet sluttede med en aftale om at danne et slags kooperativ.
Absolut. Og det ville være rart at kunne sige,
-at maden... -Kommer fra jer.
-Ja. -Jeres gård.
"Kan du se, hvad du spiser? Det er dens mor."
Og efter at have hørt fra Emma, indså jeg, hvor vigtigt det var,
at kommunen gav os tilladelse til at planlægge restauranten.
Tidligt næste morgen slog en af vores Moocalls alarm.
Og denne gang vidste Kaleb straks, at der var et problem.
Han siger, at den røde streng, der hænger ud bagtil,
viser, at hinden, som kalven lever i, er sprængt,
så kalven er derinde uden livsunderstøttelse.
Så den skal ud nu.
Vi venter ikke engang på Dilwyn.
Kan du holde hendes hale for mig?
Pres, pres, pres! Dygtig.
-Pres, pres, pres. -Pres, kom så.
Skat, du er nødt til at presse.
Uden Dilwyns spil havde vi kun 120 kilo Kaleb.
Det er sgu en stor kalv. Jøsses!
Sådan. Stort pres. Kom så,
kom så, stort pres Sådan!
Det er et øje!
Stort pres igen. Stort pres.
Godt klaret, Kaleb. Det er et øje, et øre.
Jep.
Tag et strå.
Hurtigt.
Hun spræller. Hun er i live.
-Hun er i live! Se, se, se! -Fortsæt!
-Se. Skal vi lade mor komme til hende? -Jep.
Ja, hun har det meget bedre. Se lige dig!
-Det var godt. -Sådan skal det gøres.
Det er den normale måde, ikke det med spillet.
-Nej, ikke... -Jeg kunne mærke det, da hun pressede.
-Alles alarmer... -For at skulle på arbejde.
Vi får vores alarmer! Tragisk nok ringer min kl. 08.
Ganske afslappet.
Med seks kalve født med succes, fungerede Projekt Ko ganske godt.
Nu skulle den sidste brik i puslespillet bare falde på plads.
DEN 10. JANUAR
DAGEN FOR PLANLÆGNINGSMØDET
Charlie og jeg mødtes, før jeg tog mod bureaukratiets højborg.
Godmorgen.
Jeg har fundet en jakke fra Hvem vil være millionær?
-Hvad tid er mødet? -Klokken 14.
Og Hans Munterhed havde været god til
at adressere alles bekymringer omkring vores ansøgning.
-Jeg har lavet et resumé. -Lad os se.
-Sognerådet støtter os. -Ikke længere en indsigelse.
Cotswolds bevarelsesråd, ingen indsigelser.
Thames Valley politi, ingen indsigelse. Økologigruppen, ingen indsigelse.
Arkæologer. Ingen indsigelse. OCC Transport.
Oxfordshire amts transportråd. Den er stor. Ingen indsigelse.
Dræn, ingen indsigelse. Miljøhelbred, ingen indsigelse.
West Oxfordshires distriktsråd for forretningsudvalg.
-Alle støtter! -Alle støtter.
Derved lod der kun til at være to områder med modstand.
Kampagnen for beskyttelse af landområder
protesterer over de mange lys, der skal op,
men det skal de, fordi politiet kræver lysene.
På den ene side siger politiet: "Flere lys."
-Af sikkerhedshensyn. -Ja.
Og så siger de her: "I må ikke bruge lys." Helt ærligt.
Den anden modstander var en lokal, der havde besluttet at være min nemesis.
En af landsbyboerne, Hamish Dewar,
har ansat en planlægningsadvokat i London
til at fremsætte sine indsigelser om ansøgningen.
Det er ret skræmmende. Jeg ved, du læser det.
Men som han skriver der:
"Vi vil udvikle to millioner kvadratmeter."
To millioner kvadratmeter. Ved du, hvor stort to millioner kvadratmeter er?
To kvadratkilometer?
Ja. Hektar?
Tohundrede hektar.
-Tohundrede hektar. -Du vil bygge en ny by!
-Tohundrede hektar. -Glem restauranten,
-du bygger et hospital. -Det er halvdelen af min gård.
Det bekymrende er, at den planlægningsforordnede
har skrevet det i rapporten til i dag.
Jeg ved, at én mand har ansat en sagfører, hvis mening
er blevet misforstået af én kvinde i rådet,
men det betyder ikke, at de vil nægte det.
-Nej, det gør det ikke. -Præcis.
Nu satte vi kurs mod det store møde.
Se, hvem der er her. Det er G-dawg.
Hej.
Rådet.
Ja. Tak, Gerald.
West Oxfordshire distriktsråds kontor.
-Er I her for planlægningsudvalget? -Ja.
-Det er vi. -Dejligt.
Da vi ankom, tænkte jeg på al den lideskab og de penge,
vi havde investeret i projektet i de sidste seks måneder.
Det er 25.000 pund.
-£1450, leveret. -Det giver vi hånd på.
Velkommen. Se dem. Det er enormt.
Det kostede £10.000.
For helvede.
Alt skal være isoleret og følge sikkerhedskrav.
Der kommer en masse mennesker. £250.000.
Køerne er ude!
For helvede!
Lav chips af dem.
-Hjælp. -Gud, er det din tommelfinger?
Der er en stor huleindgang her.
Den er helt enorm herinde.
For helvede.
BAKTERIER RESULTAT - POSITIV
Lort.
I sidste ende er du ikke landmand. Du er en mediepersonlighed.
Du har ikke brug for butikken.
Der mangler indkomst.
Du har personligt ikke brug for en indkomst.
Diddly Squat sponsorerer Chadlington Fodboldklub.
Jeg bliver angrebet af en ko!
Godt arbejde.
Det er fantastisk.
Sikket herligt syn.
VEST OXFORDSHIRE DISTRIKTSRÅD
-Denne vej, pladserne til venstre. -Tak.
I vores hoveder gav restaurantplanen mening.
Det ville hjælpe jorden, det ville hjælpe lokale landmænd og lokale virksomheder,
og det ville hjælpe os med at udligne den svindende statsstøtte.
Men mine erfaringer som lokaljournalist havde lært mig,
at kommunalplanlæggere kan være deres egen lov,
så jeg anede ikke, hvordan det ville gå.
Jeg tror, Hamish Dewar er derovre, på den anden side, hvid maske, ja.
God eftermiddag, alle sammen.
En varm velkomst til offentligheden.
Et par introduktioner, mit navn er Jeff Haine,
formand for planlægningskomiteen i Uplands-området.
Til venstre sidder rådssekretærerne, der registrerer mødets punkter.
Til højre sidder planlægningsforordnede omkring dagens ansøgning.
Vi er lige mange vælgere,
så i tilfælde af uafgjort er jeg nødt til at stemme.
Okay, sagen kan begynde.
Først mindede en planlægningsforordnet alle om, hvad vores mål var.
Ansøgningen gælder omdannelsen af en eksisterende bygning
til åbning af en café og restaurant. I dette tilfælde ligger stedet
i det naturskønne Cotswolds-område,
hvor der bør lægges vægt på
at bevare og fremme landskabet og naturskønhed.
Derefter var det advokatens tur,
der var blevet ansat af min iltre modstander fra landsbyen.
Planlægningstilladelse blev givet så sent som 2019
til en lammelade til lejlighedsvis filmfremstilling.
Ansøgeren sagde dengang, at fåreavl ville forbedre landbrugsvirksomheden.
Virkeligheden er, at ansøgeren har prøvet fåreavl,
han havde aldrig tænkt sig at blive ved, og lammeladen var en trojansk hest,
der ligger belejligt ved siden af gårdens butik,
så det kunne omdannes til en bar og restaurant.
Og det er, hvad der skete. Ansøgerens opførsel er skammelig.
Det er en attitude, hvor de tager hele armen,
og det taler stærkt imod tildeling af byggetilladelsen.
Tildelingen er i modstrid med det lovbestemte mål om at bevare
og forbedre det naturskønne område.
Det er ærligt talt sund fornuft.
At omdanne landområder til en p-plads og skabe kø,
visuelt og på transportnetværket, skader området skønhed og ro.
Det ville aldrig normalt blive tildelt tilladelse,
og der er ingen grund til, at det burde det.
Tak, hr. Streeten.
Efter det mindre spark fik jeg tre minutter til at tale min sag.
Tak, fordi vi måtte komme.
Der tales meget om, at området
har en enestående naturskønhed, hvilket det er.
Og grunden til det er, at landmændene bevarer det.
Landmænd passer på skoven, hækkene, vandløbene,
markerne, de holder det smukt.
Men landmændene vil ikke være i stand til at gøre det meget længere
på grund af deres økonomis farefulde tilstand.
Vi landmænd får at vide, at vi skal diversificere, og det er præcis forslaget.
Det er diversificering af en landbrugsvirksomhed.
Jeg ved, at sagføreren har forberedt en rapport.
Jeg har læst den. Hvis I kan se bort fra stavefejlene,
vil I se, at p-pladsen skulle blive to kvadratkilometer.
Det er 200 hektar. Det er den halve gård.
I mit gamle job ville jeg måske have brolagt området,
men det er jeg kommet videre fra, og det ønsker jeg ikke.
Det er en meget lille p-plads, og den er meget fornuftigt anlagt.
Vi har allerede talt med vores nabolandbrug,
ideen er, at vi producerer kød og kartofler,
en anden producerer kylling og mælk, og så samles vi
og sælger lokalproduceret mad i restauranten.
Alle er meget begejstrede for det.
Vi behøver ikke at bygge noget. Bygningen er der allerede.
Jeg overdrager planerne til jer,
og jeg håber meget, for vores gårds skyld,
og alle områdets landbrug, at I giver os tilladelsen.
Mange tak for jeres tid.
Lær at stave.
Derefter skulle rådet debattere emnet.
Og opmuntrende nok havde jeg en vis støtte.
Jeg troede aldrig, jeg ville sige det her,
men jeg er enig i alt, hvad hr. Clarkson sagde.
Jeg elsker ideen om kooperativt arbejde.
Vi bor i et landdistrikt, og vi skal støtte landmændene.
De står over for hidtil uset modgang nu.
Hvis vi ikke støtter initiativer som det her,
så vil de forsvinde,
og så vil hele landskabet i West Oxfordshire ændre sig.
Køreturen til stedet, Diddly Squat, fra Chadlington
er halvanden kilometer.
Det er kun de sidste par hundrede meter, at man kan se stedet.
Og kommer man længere væk, er det ikke synligt.
Angående trafikklager.
Hvis vi accepterer en lidt større mængde trafik i distriktet
for bedre beskæftigelsesmuligheder for din familie i fremtiden,
tror jeg, at offentligheden vil acceptere den ekstra trafik
for de økonomiske fordele, den giver.
Tak, byrådsmedlem.
Og så begyndte nejsigerne.
Jeg tror, at en af mine bekymringer er den potentielt skadelige virkning
på den landlige karakter og naturskønheden og roen i området,
plus en p-plads til 70 biler på et landligt sted
ikke virker som passende i et naturskønt område.
Fra det naturskønne områdes perspektiv
er der en reel bekymring for,
hvordan det passer ind i det.
Det er et område, hvor der kunne opnås mørke himler
på grund af de sparsomme bygninger.
Jeg synes, at det er et frustrerende argument.
Vi taler om "mørke himler,"
jeg kender ingen, der står og kigger på den mørke himmel.
Der bor mennesker i området, og de har brug for arbejde.
Jeg vil sige til min gode ven, byrådsmedlem Dave,
-at jeg kigger på den mørke himmel. -Gør du?
Jeg blev ikke oppe til 22.30 i aftes
for at se Sky At Night uden grund.
Tak, byrådsmedlem Cooper.
Har medlemmerne noget, der skal afklares?
Debatten fortsatte i alle 12 runder.
Nej?
Og jeg håbede bare, at sund fornuft og logik havde vundet.
Dem, der stemmer for, vis jer venligst.
Og dem imod.
Ansøgningen afvises.
Lort, lort, lort.
NÆSTE GANG
Der vil gå 30 år. Tredive år, før vi får overskud.
-Du kan appellere. -Til statssekretæren?
Hvad er statssekretæren?
Hvis I alle er klar, så begynd.
Hold da kæft, se lige.
Det er fantastisk.
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor: Lotte Udsen