CLARKSONS GÅRD
KAPITEL 11
INSTÄLLSAMHET
Jag var nu ivrig att Alan, byggaren,
skulle börja förvandla lamningsladan till en restaurang.
Men först var jag tvungen att få godkänt från den lokala myndigheten.
Jag är här nu för att träffa kvinnan
som sköter planeringsavdelningen vid West Oxfordshire Council.
Jag ska... Om hon inte vill bli filmad,
ska de ställa kameror, ljudinspelare och allt
och gå in där, för det här mötet är verkligen viktigt.
Om jag gör fel, säger hon nej
och min plan för året är i spillror.
Där är hon.
Trevligt att ses.
Tack för att du kom hit.
Mötet, som även omfattade vuxna från andra avdelningar,
varade i mer än en timme.
Och när det var över var Charlie och jag tvungna att ta reda på var vi stod.
Affärsmannen som ansvarar för fullmäktiges ekonomiska utveckling,
som vi just träffade, är för.
Det tar hit massor av människor,
men Joan från planeringsavdelningen...
Hon var väldigt tydlig med att hon såg platsens känslighet.
Hon är orolig över att detta är ett så naturskönt område.
Hon gillar inte parkeringen och röran, och jag håller med. Det är hemskt.
Hon gillar inte toaletterna.
-Jag förstår allt det där. -Ja.
Hennes största bekymmer är lokalbefolkningen.
Lokalbefolkningen, vi måste engagera oss.
Du måste engagera dig positivt med dem, Jeremy.
Det här är byn, några kilometer från lamningsladan,
där min kamp skulle utkämpas.
Chadlington.
Det var de som bodde här som efter första säsongen,
hade varit mest irriterade över butikens popularitet.
För att muntra upp dem,
bestämde jag mig för att starta Operation Hearts and Minds,
som skulle börja här, på mina vildblomsterängar.
God morgon.
Vad har vi här?
De senaste två åren,
har jag donerat hälften av mina vildblomsfrön
till en trädgårdsförening.
Nu tänkte jag spara en del för att dela ut i byn.
Det här är min favoritplats på gården, gräsmarken här nere.
Hur mycket är fröna värda om man skulle sälja dem?
-Omkring 90-100 pund per kilo. -Hundra pund per kilo.
Den överlägset mest värdefulla grödan på gården.
Förmodligen.
Kan vi ta ner det här till Chadlington?
Ja. Gör plats för det.
-Förlåt, det är... -Ja, ett flygplan.
Det är här luftvärnsrobotarna finns.
Jag ser dem sällan här. Men de vet att du filmar.
Nej, de är här hela tiden.
Om jag skjuter en, kommer de att tro att det var en olycka.
Men om jag tar två eller tre,
får de reda på det i flyg-gemenskapen.
Ja.
Och de måste umgås med sina fruar.
Det stämmer.
Vinka till grannarna, Operation Hearts and Minds och allt det där.
Här är det.
MEMORIAL HALL SPORT OCH SOCIALKLUBB
Där är det. Här är mina frön.
Frön till ett värde av 250 pund.
-Hej. Är Sue här? -Vilken Sue?
Hur mår du?
-Cox. -Cox, nej, hon är inte här.
Jag vill ge henne frön.
-Hon är inte här. -Okej.
Till slut hittade jag någon som ville ha mina frön.
Hej.
Är du trädgårdsmästaren här?
Nej, jag är styrelseordförande.
Okej. Varsågod.
-Göknycklar. -Underbart.
Flugblomster.
-Tack så mycket, Jeremy. -Okej. Tack själv.
I själva verket var vildblomfröna bara en uppvärmning.
Om jag skulle vinna över byn behövde jag en mycket större gest.
Så jag tänkte ut en.
Ett, två, tre.
Perfekt.
Diddly Squat sponsrar Chadlington Football Club.
Det är en snygg tröja.
-Riktigt bra. -Ja.
Avsparkssignalen gick
och min första match som klubbsponsor var igång.
Chadlington FC mot Chadlington Reserves.
-Kom igen, Chadlington. -Kom igen.
Det är konstigt att tänka att jag spelade med dem i skolan.
De var laget ovanför oss.
-Har du en bild på dig när du spelar? -Ja. Jag hade långt hår då.
-En annan frisyr? -Ja.
Du är ganska mullig.
-Vad menar du med mullig? -Knubbig.
Kom igen, Chadlington.
Lyckligtvis kom det många som såg vår sponsring.
Kom igen, Chad.
Inklusive Gerald och hans bror.
Det är vår boll!
Du känner ju till namnen på alla Chelseas fotbollsspelare?
Kan du alla namnen på de i laget som du sponsrar?
-Såklart. -Det gör du inte.
Jo. Det är enkelt.
Supportrar, va? Cooper, Cooper och Cooper.
-Nämn en. -Cooper, Cooper, Cooper.
Cooper...
-Ja. -Och där är Cooper.
-Det gör bylivet mycket lättare. -Cooper tar över.
Bra räddning.
Kaleb var hård med sin kommentar.
Det är skitsnack.
Du skämtar med mig.
Res dig.
Josh, res dig, Josh.
Om man driver Emirates,
är det så här när man tittar på Arsenal?
För jag är sponsor för det här laget och jag vet hur han känner.
-Det är lite annorlunda. -Det är samma sak.
Nej, bara lite.
I halvtid gav sig spelarna på energidryckerna
och Gerald tog oss på en rundtur i klubbhuset.
Där vi upptäckte att han var ett slags lokal legend.
Det var inte du eftersom det är i färg.
-Titta, det är en K. Cooper här. -Så klart.
Jag är på 80-talet här.
Gerald Cooper.
Var är du?
-Är det du med samma mustasch? -Ja.
Herregud, det är du.
Du ser ut som: "Jag gjorde just Tiger Feet på Top of the Pops
"och sen spelade jag fotboll."
Ser ut som någon i Slade där.
I andra halvlek hände mycket.
Jösses.
-Ja! -Ja.
Underbart.
Snart började jag inse att mitt nästa köp
som lagsponsor måste bli en resultattavla.
-Vad tror du det står? -3-1.
-3-1 och du tror att det står 4-1? -Jag tror att det står 3-1.
-Två-noll? -Nej.
Det står 5-1.
Slutsignalen ljöd efter vad som hade varit en bra match
för Chadlington FC.
-6-1. -Men Chadlington spelade mot sig själva.
Och jag hoppades att min investering skulle ge avkastning.
Tror du att detta kommer att vinna hjärtan i byn?
Ja.
TA AV SKORNA EFTER MATCHEN
Medan jag smörade för lokalbefolkningen,
var Charlie på sitt kontor med väggarna fulla av konst,
och arbetade hårt med restaurangansökningen.
Jeremy måste vinna över kommunalnämnden för de har ganska mycket makt
när det gäller att stödja ansökan.
Men det är faktiskt West Oxfordshires kommunfullmäktige
som kommer att avgöra om restaurangen blir av eller inte.
Vi måste tillfredsställa många under planeringsfasen.
Vi har polisen och motorvägarna.
Motorvägarna handlar om gårdsbutiken.
Polisen kommer hela tiden för övervaka trafiken.
Så vi måste lyckas få infarten precis rätt.
Vi har arkeologiska undersökningar,
vi har miljökonsekvensundersökningar.
Kommunfullmäktige
vill veta att det innebär en ekonomisk fördel.
Vi måste övertyga om att det natursköna
inte blir förstört i landskapet.
Så vi måste meddela dem var vi planterar varje häck och buske,
så att det inte blir någon ljusförorening i dalen.
Det är massor av arbete och byråkrati och vi måste göra allt helt rätt.
Det är inget som man bara ploppar ner mitt på landsbygden.
Under tiden kom Dilwyn, veterinären på besök.
Fast för en gångs skull var det inte för att föra in armen i ett djurs bakdel.
Inget bråk. Kom. Duktig hund.
-Man kan inte ha en gård utan hundar. -Titta där.
-Är de inte underbara? -Eller hur?
-Ja. -De är systrar.
-Okej. -Och de är rävfärgade labradorer.
-Det finns inte många. -Nej.
Nej.
Hej där, valpar. Hallå.
-De behöver avmaskas. -Ja.
-Mikrochippas. -Ja.
-Och... -Vaccineras.
-Ja.
De är så bedårande.
Jag ska rulla över dig och kittla din mage.
Så här är det nu, vad mig beträffar,
jordbruket är över.
Duktig vovve.
Men hur mycket jag än ville bara leka med bollar med dem,
fanns det en gård att sköta.
Och när hösten närmade sig
innebar det att få ner nästa års grödor i marken.
Efter att den första säsongen av Clarksons gård sändes,
hånades jag grymt av många bönder
som sa att min tremeters kultivator var för liten för min traktor.
Den här gången kan de inte håna mig, för jag har köpt en ny.
Här är den.
En enorm och komplex sex meter bred kultivator
av vetenskaplig och tung teknik.
Tur att jag har en så stor traktor.
Okej.
Jobb ett. Lyft. Upp.
Fan!
Ner.
Om jag inte lyfter så högt... Det är svaret. Ja.
Vi försöker lyfta.
Jösses.
Vad i...
Nej, det här är inte bra. Vad tusan?
Jösses.
Och förstås valde landsbygds-Yoda att dyka upp i det ögonblicket.
Den rör sig inte.
Du har fyra ton redskap där bak.
Hur lyckas alla andra?
Du behöver en frontvikt, din mupp.
När Kaleb väl hade fäst vikten...
Kommer det att stoppa problemet?
Det borde gå bra.
...gav jag mig iväg till åkern.
Jag har 1,5 ton i fronten,
fyra ton bakom och nio ton i mitten.
Det här är ett tungt ekipage.
Här är vi vid åkern.
Det här är inte som den kultivatorn vi hade förut.
Det är verkligen ingen plog, vilket är dåligt för miljön.
Där den dras fram uppmuntrar den allt sånt här
som inte skördades ordentligt ifjol,
att blandas med jorden och börja gro igen.
När det börjar växa kommer vi och dödar allt.
Och sen har vi en tom duk där vi kan odla
nästa års gröda.
Jag förstår inte idén, men jag vet hur man gör.
Sänker.
Nu kör vi.
Jag odlar.
Jag insåg precis att jag började min jordbrukskarriär på samma åker.
Och nu är det den första åkern jag odlar för 2022.
Och allt gick bra.
Tills traktorn flera varv senare började missköta sig.
Jag får den inte...
Hur får man den att svänga när hjulen inte är på marken?
Vad tusan?
Problemet var att när min Lambo slukade allt bränsle,
blev bränsletanken lättare,
så att det inte fanns tillräckligt med vikt för att hålla hjulen nere.
Det är hopplöst.
Jag beslöt att åka tillbaka till gården
och tanka innan det blev värre.
Kom igen.
Jag gasar för mycket.
Vi provar med fyrhjulsdrift. Det kanske hjälper.
Vi provar det här.
Nej, nej. Fan.
Det hjälper inte.
Hur fan ska jag ta mig härifrån?
Hoppsan.
Kom igen.
Jösses!
Jag måste hitta lite mera vikt,
och som tur var dök en upp.
Nej.
Okej. Är du redo?
Handbromsen.
Det fungerar.
Helvete.
Nästa dag borde jag ha gjort lite mer jordarbete,
men nu fanns en mer angelägen fråga.
Trots mina försök att vinna över lokalbefolkningen,
fick jag fortfarande en jämn ström av klagomål.
Du ser stressad ut.
"Med en officiell kontroll som uppskattade över 400 besökare
"och tre timmars kö till Diddly Squats gårdsbutik,
"har den från början lilla gården
"blivit ett företag som kämpar för att överleva.
"Det här skapar mycket trafik
"och miljöproblem som påverkar den lokala livskvaliteten..."
Det skulle ha tagit en hel dag att skriva det.
Och så skickade de ett foto på bussen. De har protesterat mot bussen.
Det är för många bilar.
Många kommer med bussen till gårdsbutiken.
-De klagar på det också. -Ja.
Jag skulle vilja träffa dem
som inte har nåt annat att göra än att skriva brev.
Vi har så mycket att göra.
Jag har inte tid att sitta vid datorn och skriva långa brev.
Titta.
"Jag är trött på allt om Jeremy Clarkson."
Jag menar, gå igenom det här.
En i byn har startat en "Stoppa Diddly Squat"-kampanj med crowdfunding.
Jag menar, de är bara...
Eftersom det nu hade kommit ut att jag skulle ansöka
om tillstånd att öppna en restaurang,
beslöt jag att sammankalla ett bymöte.
Så där ja.
Jag har skrivit en lapp där det står:
"Eftersom det verkar vara en del debatt i byn om Diddly Squat,
"kommer Jeremy Clarkson att vara i Memorial Hall
"för att förklara och besvara frågor.
"Alla från området är välkomna att delta.
"Ost och vin serveras."
Det var nyligen ett klagomål på kommunens hemsida
där det stod: "Den så-kallade bonden på Diddly Squat..."
Visst.
"...producerar inget på gården."
Det gör jag visst.
Sen sa någon: "Lamningsladan har aldrig använts för lamningar."
Det finns bokstavligen dokumentärbevis på det.
Det är nivån på klagomålen. Frågan...
Det är därför jag ska ordna ett möte så att folk kan säga:
"Vad gör du? Vad har du för planer?"
Är du nervös?
Ja, nej, jo, det är jag.
Eftersom kvinnan från kommunalnämnden
säger att de som är arga är jättearga.
Jag menar riktigt arga.
Ja, det är nervöst för jag har sett Straw Dogs.
Och Byns hjälte.
Ni vet hur en by kan bli när de hetsar upp sig.
Kommer med högafflar, men förhoppningsvis kan jag lugna dem.
Dagen efter spreds ryktet om mötet och inte på ett bra sätt.
På Chadlingtons samhällswebbplats står det att jag är djävulen.
Att jordbruksprogrammet är djävulens verk.
Gården är djävulens hus.
Vi får se om jag kan åka ner dit och...
Vi kör på 70-tals bröllopsstil, som jag råkar gilla.
När byborna började komma, måste kamerorna ut,
eftersom byborna insisterade på att vi inte skulle filma inomhus.
Sen med Charlie och Kalebs öron hårt pressade mot fönstret
och min personliga mikrofon fortfarande påslagen,
väntade jag på att alla skulle sätta sig och satte igång.
Vi var överväldigade av vad som hände när programmet började sändas.
Trafik, lera, kaos och fortkörningar.
En mardröm. Jag håller med.
Så hur kan vi få det här att se bra ut?
Ta med folk till området så att de kan spendera,
utan att förstöra någons liv i byn?
Jag hoppades att mina inledande ord skulle lugna dem.
Det gjorde de inte.
Du har inte visat någon sympati eller empati för de som bor i byn.
Du beskrev oss som idioter.
Du sa: "Varje by har en idiot, jag har sex."
Jag vill inte kallas för idiot.
Du borde be om ursäkt.
-Jag ber om ursäkt omedelbart. -Okej.
Du låter inte alls som en idiot och du har en poäng.
Flera synpunkter på West Oxfordshire kommunfullmäktige var dock idiotiska.
"Lamningsladan användes aldrig. Gården producerar ingenting."
Det är dumt att säga, för vi producerar på gården.
Bra sagt.
Men faktum är att du inte är en bonde.
Du är en mediepersonlighet, men vi är inte Love Island.
Vad?
Ja. Jag är värd för Vem vill bli miljonär?
och The Grand Tour.
Men gården är min passion.
Du behöver ingen inkomst från butiken.
Gården behöver en inkomst.
Du behöver personligen ingen inkomst.
Hans byxor är definitivt nere ikväll.
Det hjälper inte att be oss stänga butiken.
Vi måste ha en inkomstkälla för gården.
-Men han svarar dem. -Det gör han.
Efter att de arga byborna hade ventilerat sina åsikter, kom den viktiga frågan.
Så du planerar att göra lamningsladan
till ett kafé eller restaurang?
Ja, nu har vi några kor, några kvigor, som ska producera nötköttet.
Vi har ägg och höns.
Vi börjar få allt vi behöver för att starta restaurangen.
Vad vi alla skulle vilja höra nu är dina omedelbara planer
för städning, trafikkontroll och allt.
Vi måste få transportstyrelsen att ta bort konerna.
Det gör vi direkt imorgon.
Det är väldigt fult just nu.
Vi behöver installera en biltvätt där folk kan tvätta sina hjul
innan de kör ut på vägen, så att vi slipper leran.
En fin träskylt där det står: "Parkera inte på vägkanten."
Det finns några saker vi kan göra för att det ska se trevligt ut,
man kör förbi och säger: "Det ser fint ut."
Jag vill ha en fin liten gårdsbutik
med en fin liten restaurang.
Får vi alla VIP-kort?
Ja, vi gör ett VIP-kort med rabatt.
-Hur låter det? -Jättebra.
Och med den glada tanken, tar jag farväl.
Då åker jag.
Sköt om er.
Det gick mycket, mycket bättre än jag trodde.
Vi blev grillade i början.
Det var vissa som hade en agenda.
Det händer alltid, eller hur? Vad kan jag säga?
Men alla har rätt till sin egen åsikt.
Man måste lyssna på folk, visa att man bryr sig och det tror jag han gör.
Det var en bra början.
Vi fick möjligheten att prata med honom.
Det är det viktigaste.
Att engagera sig, inte konfrontera.
Nästa morgon, som jag hade lovat,
började jag städa upp i området runt gårdsbutiken.
KÖR FÖRSIKTIGT!
Vilket innebar ett möte med Lisa.
Vi måste börja nu.
Ta bort de här konerna.
Få bort det där trådnätet.
All plast och lådorna där borta också.
Soptunnorna ska döljas.
Allt skräp som syns överallt, måste bort.
Titta på den sunkiga höbalen. Det är hemskt.
Har du sett vad hö kostar? Jag vill inte köpa en till.
Titta på konerna.
-Kom till en... -De är från polisen.
De satte ut dem. Vi tog hit dem.
Inte jag. Någon tog hit dem
och använder dem för att de är bekväma.
Det får inte vara bekvämt.
Titta. Vems idé är de blå skyltarna?
Tillfälliga, för en dag eller två.
De har varit där i tre månader.
Vi har fått de nya skyltarna nu för gräskanten.
Jag vet.
Jag kan göra det här, så har vi ingen buljong i butiken.
Det är fint,
att designa fina skyltar för saker i butiken.
Men när butiken ser ut så här...
-Det är hemskt. -Jag vet. Vad ska du göra åt det?
Jag har inte tid.
Du har ingen aning... Jag måste gå...
Idag måste jag gå och se om någon av,
jag vet inte, tjurarna eller stutarna,
har fått en testikel av misstag.
Charlie kommer för att prata om de nya statliga reglerna.
Jag är översvämmad.
Om jag gör det här hela dagen har vi inget att sälja i butiken.
Förlåt, jag sa: "Du tar hand om gårdsbutiken.
"Jag tar gården."
-Gårdsbutiken är här. -Jag lagar frukost,
lunch och middag också.
När? Vilken frukost? Vilken lunch? Vilken middag?
Jag gjorde min egen. Korv och potatismos.
-Det gjorde du inte. -Jo.
Jag vidbrände dem för hundarna sket på mattan
och jag måste torka upp medan jag lagade mat.
Dina hundar, din skit.
-Mina hundar. -Våra hundar.
Du ville ha hundar, du torkar skiten.
-Jaha... -"Jag är allergisk mot hundskit."
Gissa vad? Jag med.
Ärligt talat.
Vilken tönt.
Jag menar, det är äckligt.
Det gick bra under sommaren.
Och så kom regnet, när det regnar är det kört.
RESPEKTERA VÅRA GRANNAR OCH KÖR FÖRSIKTIGT - TACK
Medan Lisa var upptagen med att städa,
gick jag igenom den ändlösa listan av lantbruksjobb.
Vänta.
-Om du är där... -Jag klättrar ut.
Jag har fastnat här förut.
-Varför drog du inte ut den? -Det här är lättare.
Det var ingen stor tjur, va?
Vad vi har här är en pung och inget annat.
Fan.
Den är fri. Tack gode Gud.
-Vill du att jag ska göra det? -Nej.
Titta på det här nu.
För fan.
När jag fick en ledig stund...
...en period av riktigt hög...
...såg Charlie alltid till att fylla min tid.
Det finns några nyckelsiffror där. Det är avkastning.
Så det är nettomarginalerna på gården.
-Vad menar du, marginaler? -Din avkastning är 0,75 procent.
Eftersom dina kostnader har förändrats väldigt lite.
Den mörkblå linjen är 2021.
-Så det här visar... -Ja.
Det här är årets skörd, den mörka linjen.
Växtföljdens grundpelare är vete- och raps.
Kostnaderna är lika,
men extraproduktionen har ätit upp vinsten.
Vi måste titta på detaljerna.
-Det värsta... -Jag ska visa dig.
Fy fan.
-Jag har den effekten. -Nej.
Jag är bara slut.
Lantbruket sliter ut mig.
Förutom arbetstrycket,
var vår lilla Diddly Squat-värld nu utsatt för offentlig granskning.
Mina aktiviteter var ämnet för en nationell debatt.
Carla, i North Cotswolds, inte långt borta, säger
att det inte är första gången
Clarkson har varit tvungen att lugna lokalbefolkningen.
Folk blockerar det som en gång var en lugn by
som inte är gjord för så mycket trafik. Folk väntar i timmar för att komma in.
De respekterar inte området.
Det är emot.
Låt oss höra från Julie Gibb, som är i Scarborough.
God eftermiddag, Jeremy.
Vi har varit på semester i Cotswolds.
Vi körde förbi och såg alla kor...
Med allt detta som pågick,
ville jag bara gömma mig på fälten.
Så det gjorde jag.
Jag älskar den här tiden på dagen, att åka ut i traktorn.
Det är så fridfullt.
Ni vet slutet på Forrest Gump när Forrest åker på gräsklipparen
på allmänningen i Greenbow, Alabama.
Det är så jag känner mig.
Alla dessa äventyr jag har varit med om.
Och ändå,
är det det här jag gör.
Och jag älskar det. Jag bara älskar det.
Kaleb behöver ogräsbespruta här.
Det behöver han verkligen.
För jag tror att vårkorn kommer att sås här i år
och det är viktigt.
För vi kommer att använda det till...
Jävla helvete.
Jag körde i telefonstolpen.
Fan!
Okej.
Fan.
Jag gjorde sönder den.
Hela... allt är böjt.
Man ser att de pekar... De borde...
Jag har brutit av den där.
Fan.
Varför satte de en telefonstolpe där?
Det fanns bara ett sätt som denna situation kunde bli värre.
Helvete.
-Har du förstört din grej? -Nej.
Nu klantade du dig ordentligt.
-Jävla helvete. -Den också.
Du är en knasboll.
Varje gång.
Jag vet. Jag vet.
Om vi rätar ut den kommer den att lossna, eller hur?
Ja. Du måste räta ut hela grejen.
Skär av den och svetsa fast den igen.
Hur bra är du på att svetsa?
Du fixar det.
-Vad? Jag kan inte svetsa. -Du fixar det.
Du fixar det.
Jösses.
Jag har gjort allt detta i morse.
Jag har redan gjort halva åkern.
-Det har du inte. -Jo.
Du har inte kört den här åkern.
Det har jag. Jag har kört halva åkern.
-Varför sa du inte det? -Det är uppenbart.
Hälften av åkern är klar.
Jag kunde inte se det.
-Såg du inte skillnaden? -Nej.
Vi diskuterade sen elverkets skadade stolpe.
Du borde ringa dem och berätta.
-De har precis förnyat dem. -Jag vet.
Vi kan väl ignorera det?
Den har gjort mer skada...
Jag kan ringa och säga att de får köpa en ny tallrik.
Ni satte en telefonstolpe i min åker,
jag klarar inte att köra runt.
Det var riktigt dimmigt. Jag såg den inte.
Fan.
Jag trodde att min förödmjukelse var komplett,
men tydligen inte.
Hej. Vad är problemet?
Berätta för honom om problemet.
Det skedde en olycka.
Helvete.
Du slet av den.
Ja.
Du förstörde redskapet.
Problemet är att den inte är vår.
Det är bara...
Det är ett demoredskap.
Så...
Okej.
-Hur mycket kostar det? -20 000 pund.
För fan.
Vi tog fram den pensionerade kultivatorn
och fick till slut jobbet gjort.
Sen satte vi igång.
Okej. Nu kör vi.
Och fick fröna i jorden.
Som alltid ackompanjerad av den traditionella radion.
Nu är det klart. Det är bara traktorn.
Noll kilometer i timmen blinkar mot mig.
Du har förstört fläkten, eller hur?
Hur då? Jag har inte rört några knappar.
Var är fläktknappen?
Vädret höll i sig och några hektiska dagar senare,
var allt utsäde i marken.
Bra gjort.
Det är bara en telefonstolpe som är lätt skadad.
-Det var inte jag. -Nej, jag vet. Det var jag.
Sedan var det dags för ett söndagslunchmöte med Charlie,
som äntligen hade avslutat restaurangansökan.
Tänk på det här.
Allt på tallriken producerades på Diddly Squat.
Lammkött, morötter, potatis,
rödbetor, mjöl till såsen, källvattnet.
Det är vad restaurangen handlar om.
Det är det som gör det så spännande, för det kan verkligen göras.
-Är det här affärsplanen? -Det här är planen.
Det står på två sidorna av pappret, vilket är ekovänligt.
-Det är återvunnet papper. -Självklart.
De måste få massor av dessa från bönder.
Det finns många krav på diversifiering,
men det är behovet.
Du kommer att förlora 82 000 pund i subventioner.
Vi måste försöka fylla luckan.
Det är därför vi gör det.
-Och det går ut i dag. -Ja.
Nej. Om vi inte får bygglov,
sitter jag i fällan.
-Jag vet. -För att jag har en massa grejer
och ingenstans att sälja det, till något som räknas som en vinst.
-Korrekt. -Allt är klart.
West Oxfordshires kommunfullmäktige behöver bara säga: "Bra idé."
Medan gårdens öde diskuterades här
i den lokala byråkratifabriken...
WEST OXFORDSHIRE KOMMUNFULLMÄKTIGE
Kom igen.
...fick jag vända min uppmärksamhet mot korna,
som varje natt stod inför ett dödligt hot.
NÄSTA GÅNG
Jävlar.
-Får vi inte skjuta? -Nej.
-Gasa dem? -Nej.
-Eller fylla i deras hålor? -Nej.
Om du får TBC stängs hela gården ner.
Fan.
RESULTAT: POSITIVT
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis
Kreativ ledare: Bengt-Ove Andersson