ФЕРМА КЛАРКСОНА
РОЗДІЛ 10 РОЗВЕДЕННЯ КОРІВ
Наступного дня після прибуття корів я пішов перевірити їх разом з Калебом,
який був дуже схвильований.
Відколи ти працюєш тваринником?
- З 13 років. - З 13?
Тринадцять.
- Ти любиш корів, чи не так? - 100%.
Подивись на це. Це саме те, що нам потрібно для ґрунту.
У ньому багато азоту.
- Це йде в ґрунт, і це добре. - Так.
І нам не потрібно додавати азот…
- Хімікати. - Хімічні речовини, так.
Подивіться, хто тут. Незнайомка.
- Повернулася. - Повернулася з Ірландії побачити матір.
Подивись на випорожнення! З поверненням.
Коров'ячий гній. Коли він стає твердим, можна зробити фрісбі.
- Це гра, в яку б ти грав у селі… - Ми грали.
Він стає твердим, ви піднімаєте його, і той, хто кидає далі, виграє.
- Як було в Ірландії? - Так добре!
- Я не бачила маму два роки. - Я знаю!
Мені дуже шкода твого пса, Калебе.
- Так. Учора. - Мені дуже шкода.
Рак на морді. Приспали вчора.
Я ніколи не присипляв собаку, який бігає і намагається погратися.
Це було жахливо.
- Мені шкода. - Зараз він у кращому місці.
Корови його розвеселять.
- Корови! - Ні, не лякай їх.
Я не налякаю їх. Я просто кажу «корови».
Ось вони.
Привіт. Вони пахнуть божественно.
Поки Ліза та Калеб представлялися…
Подивіться, вони такі розслаблені. Гей!
…прибув ветеринар Ділвін.
- Як справи? - Непогано.
Доведеться боротися з мисливцями за автографами й таке інше.
Що там у нас?
Джеремі? Вони хочуть перелізти через паркан.
Що?
- До біса. - Тепер через паркан.
- Корови вийшли! - О ні! Чорт!
- Вони будуть на дорозі. - Господи.
Там дорога, огорожі немає.
- Іди! - Заради бога… Зупиніться.
Лізо, йди з того боку.
Ні! Вони повертаються… До біса.
У тому кутку є ворота, ми проведемо їх туди. Піди відкрий.
Якщо одна пройде, то всі пройдуть.
- Ми просто повільно збираємо їх туди. - Зрозумів.
- Ходімо, корови. - Спокійно.
- Хороші дівчата.
- Вони проходять. - Хороші дівчата. Давайте.
Вони у нас лише день. Один день.
Повернувши корів на поле і відремонтувавши паркан,
я хвилювався, що вони будуть такими ж некерованими, як вівці,
але Ділвін пояснив, що відбувається.
- Є ієрархія. - Справді?
- Так. - Значить, там буде головна корова.
- Так. - Напевно, та що втекла.
Напевно. Вони всі знають, де вони знаходяться в…
- В ієрархії. Справді? - Так.
І тоді вони не схильні сперечатися, все йде дуже добре.
Отже, у корів, та, хто веде, коли вони вперше потрапили сюди, та головна.
- І вони погоджуються? - Так.
Інші із задоволенням слідують. Ось така худоба, отой стадний інстинкт.
Навіть у зебу, що стрибають зі скелі,
намагаються перетнути Замбезі чи ще щось.
Вони кажуть: «Ти йди перший», поки хтось не скаже: «Я йду», і всі йдуть.
Це глибоко закладено в них.
Чому вони йдуть під дерева?
Вони почуваються там у безпеці. Подалі від хижаків.
Це Пеппер. Біла. Це мій домашній улюбленець.
Вона була улюбленицею дівчинки Розі з ферми, де ми їх купили.
Вона сказала: «Як слід доглядай Пеппер заради мене».
Я сказав, що так і зроблю.
Я купив корів, щоб оживити свій ґрунт,
але маленьке стадо не принесе прибутку, якщо я продам його різнику.
Мені прийшла в голову ідея продавати м'ясо у власному ресторані.
І на цьому фронті я мав іншу ідею.
Чилі.
- Так. - Ось сюди.
Я планував вирощувати їх,
щоб продавати чилі чатні як у ресторані, так і у фермерському магазині.
Розумно, еге ж?
Достатньо.
- Бачиш, так воно іде. - Ось там.
Тож ми з Калебом збудували дві теплиці.
Потім мені довелося вибрати, який сорт чилі в них вирощувати.
Це хабанеро, який за шкалою Сковілла набирає від 150 000 до 325 000,
що означає, що він збіса гострий.
Насправді це дуже добре.
Цей був приблизно 150 000 за шкалою Сковілла. Ось цей,
це нага, це 1,3 мільйона.
Гаразд.
Господи.
Чорт забирай!
Це дуже гостро.
Дідька лисого!
Вибачте.
Це просто якась блювота.
О боже.
Боже мій. Що ти робиш?
Що тут у тебе?
Це може бути занадто гостро. Хочеш трохи скуштувати?
Давай тоді. Як це називається?
- Нага. - Нага?
Треба пожувати його десять разів, інакше він спалить твій шлунок.
Чорт, це вже гостро.
Трохи гостро, правда?
Твоя дупа вранці буде схожа на японський прапор.
Зрештою ми посадили добірку.
М'який угорський хабанеро,
сльозливий нага
і зовсім вибуховий «Каролінський жнець».
Тоді, з мішком дозрілих нагів у багажнику,
Я пішов створювати чатні з перцем чилі Diddly Squat.
Я не можу готувати на власній кухні, бо моя дівчина- інспектор
її не перевірила.
Тому я приїхав сюди.
РЕГБІЙНИЙ ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ ЧІПІНГА НОРТОНА
Тут колись грав мій хлопчик.
Кожної неділі я дивився на нього протягом восьми років.
На кухні регбійного клубу, яка пройшла перевірку інспекції…
…я зустрівся з двома експертами з приготування чилі.
- Вітаю… - Томаш.
- Томаш. Поляк? - Так.
- Джоанна. - Як ти?
Усе чудово. Отже, я думаю, ми зробимо для вас
соус на основі томатів з шматками чилі- нага
і шматками помідорів, шматками цибулі,
- шматками перцю чилі. - Не до кінця протертий?
- Щоб була хрумкість? - Так.
Нам подобається аромат солодового оцту з помідорами. Добре поєднується.
- Що ми… - Прокляття.
Цей перець чилі дуже, дуже гострий.
Увімкнемо витяжку?
Трохи шумно.
Трохи.
Я в трьох метрах від них.
- Бісова ковінька. - Гаразд.
- У тебе все добре, ти не кашляєш. - Я знаю.
Бо коли ти поруч, ти не кашляєш.
- Справді? Це я далеко? - Так, спробуй.
Як тобі це…
Отже, ми дістали банки з духовки, тепер вони стерильні.
- Як довго зберігається соус чилі? - Отже…
Приблизно рік.
Добре. Більше чилі.
- Зараз більше… - Більше кашлю.
- Як довго ти тут, Томаше? - Я працював дев'ять років.
Вибачте, я задих… Через чилі.
Скільки поляків витримують за рік?
- Він дуже хороший. - І поганий.
Вибачте.
Так.
Після цього було полегшенням повернутися до коров'ячого гною
та плану оновлення ґрунту на пасовищах.
Для чого потрібно не тільки багато калу, а й багато курей.
Давайте, дівчата. Виходьте всі.
Давайте.
І оскільки моя зграя була недостатньо великою,
я взяв більше від моїх сусідів- виробників яєць, містера та місіс Кеклбін,
які надали мобільний курник, настільки сучасний,
що навіть мав литі диски.
- Що ти думаєш? - Я вражений.
Високі технології. Справді!
Отже, вони гніздяться…
На ґратах перед гніздовими коробами вони повинні відкласти яйця в ящиках.
Добре. Це резервуар для води?
Так. Холодна вода надходить до ніпельних поїлок, і вони стукають по сосках.
- Який чоловік не схоче стукати по сосках? - Але ж вони жінки.
- Деякі жінки люблять стукати по сосках. - Я чув!
Хто хоче постукати по сосках, той може постукати.
- Одного разу побачив це в Інтернеті. - Сподіваюся, ти очистив історію пошуку.
- А як щодо світла? - Усе підключено до сонячних батарей.
- Усе працює на сонячних батареях? - Це добре, чи не так?
Стеф, для чого це?
Виявляти лисиць. Щоб слідкувати зовні.
Це камера для виявлення лисиць? Чи є на ній лазерне наведення?
Ні, це на тобі.
- Чи можу я подивитися на це на телефоні? - Ти можете подивитися на телефоні.
Потім прибув чоловік Стеф із моїми 50 новими птахами.
Ось, дівчата.
- Гарні на вигляд кури. - Так.
- Добре. - Ось так.
Далі ми поставили огорожу,
яка є важливою для пасовищного підприємства.
Так, чудово.
Отже, ось ідея. Коров'яче лайно, коров'яче лайно, коров'яче лайно всюди.
Виходять кури. Клюють черв'яків… А що ще?
- Вони їдять усіх жуків. - Усіх жуків з лайна.
А потім втопчуть усі какавельки, коров'ячі та свої,
роблячи ґрунт кращим і багатшим.
А завтра ми перемістимо їх туди.
- Так. - Потрохи вони покриють усе поле.
- Це шлях уперед. - Я відкрию кришку.
Нехай почнеться еко- фермерство.
- Ось і вони. - Бачите, вони вже пасуться.
Подивіться, це працює!
Вони насправді їдять черв'яків з калу!
- Але саме для цього ми тут. - Для цього ми тут.
Подивіться на цей кал. Бенкет!
Вони топчуться в ньому, але це нормально.
Топчіть його в ґрунт. Продовжуйте. Топчіть.
Педді та Стеф фактично залишили два сараї.
У другому був сюрприз.
Ми привезли і сарай для півників.
- Який сарай? - Сарай для півнів.
- Сарай, повний півнів. - Навіщо…
мені півні, коли вони не несуть яєць?
Ідея полягає в тому, щоб півні або ви давали їм життя, що дуже етично.
Більшість півнів у цій країні вбивають у віці одного дня.
- Одного дня? - Одного дня.
- А що з ними тоді? - Вони мертві.
- Більшість із них викидають, чи не так? - Так, відходи.
Півні, яких я беру, смачні та поживні?
Вони чудові.
- Можна їх їсти? - Ти можеш з'їсти півня.
Ось і ми. Виходять півники.
- Скільки їх? - Двадцять п'ять.
- Це ж треба! - Він красивий.
О так! Він йде на прогулянку.
- Це буде мій новий саундтрек до життя? - Так.
Ніфіга собі! Що за звук.
Корови йдуть.
Думаючи: «На наші поля прийшли маленькі пернаті корови».
Тепер мій ґрунт стане здоровим,
і я матиму постійний запас курятини, яєць і яловичини для ресторану.
Отже, того вечора я пішов спати, почуваючись досить задоволеним.
3.58 РАНКУ
Однак наступного ранку я не почувався настільки задоволеним.
Бо виявилося, що півники були неймовірними втікачами.
Ви… Вони всі втекли. Вийшли всі півники.
Чорт…
Це означало, що вони або стали їжею для лисиць…
Пір'я повсюди, подивись.
Це як поле смерті.
…або вони в пташнику, дають жару.
Давайте, дівчата, виходьте.
Подивіться! Що?
Ти загнаний в кут, ти приречений.
Не приречений.
Де той клятий півник?
Тут два. Ні, там три!
Боже мій, це оргія!
Зупинись. Впіймав. Ні. Упустив.
Чорт забирай.
Але якщо не брати до уваги злодіяння півників,
корови та кури вже створили хорошу команду.
Подивіться на них, прямо в кал. Подивіться, дряпають його.
Ти хороша курка. Ти отримаєш еко- бронзову медаль.
Пізніше я пішов до фермерського магазину.
Вітаю всіх.
Оскільки перша партія чатні з перцем чилі була готова
і я хотів трохи дослідити клієнтів.
- Хтось тут любить чилі? - Так.
Пропустіть.
Подивіться на це, це як весілля в Йоркширі 1970- х.
Перш за все я просив людей скуштувати середньогостру версію.
- Це смачно. - Смачно?
- Ти б це купив? - Так.
Непогано.
- Лише непогано? - Доволі добре.
- Добре. Я б це купив. - Добре.
Добре. Я думаю, що це вдала ідея.
Підбадьорений цією реакцією, я попросив їх скуштувати несередню версію.
От чорт!
Чорт забирай!
Це безглуздо.
Господи!
Випийте.
- Я думаю, що ми продамо багато молока. - Так.
- О боже.
- Їде ще більше молока. - Дякую.
4.01 РАНКУ
Наші нові ранкові будильники дійсно виявилися корисними.
Оскільки життя з коровами ставало набагато насиченішим.
Телята вже були достатньо дорослими, щоб їх відлучили від молока матері.
Це означало відвести їх на інше поле на дальній стороні ферми.
Подивіться на цю свіжу траву, яку ми їм дали.
Називається коров'ячою землею. Одне з найгарніших полів на фермі.
Так, що ти про це думаєш?
- Здається, вони щасливі. - Подивись, це гарний вид.
- Хіба це не гарне видовище? - Так.
Але, на жаль, вони не поділяли цього романтичного погляду на новий дім.
НАСТУПНОГО ДНЯ…
Чого не вистачає на цій картині?
Усіх телят. Вони втекли.
У сусіднього фермера їх вісім у дворі,
і я мушу їх забрати.
Але одного з них немає.
Ми повинні його знайти.
Це теля на полі сусіднього фермера.
Погане теля!
Це хлібороб- трудівник, а ми роздираємо його поля на шматки.
Мені треба вибачитися, він виглядає не дуже щасливим…
Мені дуже шкода.
Вибачаюся за це.
Вибачте. Я прошу вибачення.
Я сподівався, що це буде одноразовий випадок.
Але виявилося, що телята були ще більшими втікачами, ніж півники.
Корови втекли.
Чорт забирай!
Мені дуже, дуже шкода.
Три, чотири, шість, вісім, дев'ять.
Добре.
Мені дуже шкода.
Привіт, Джеральде! Знову вийшли.
Зачекай.
Це сліди їхніх копит.
Вони проходили тут.
О 2.00 сьогодні вранці
я отримую сигнал з курника, це відбувається щоночі о 2.00.
Потім о 6.00 чоловік, який керує камерою, телефонує, що корови знову вийшли.
Господи. Ви де?
Фекалії. Коров'ячий кал.
Ось вони.
Ходімо, корови.
Немає сумніву, що вранішній пошук корів
був прекрасним способом розпочати день.
Ідіть.
Хороші корови.
Але це була вже четверта втеча за десять днів.
Тож мені довелося як слід полагодити паркан на їхньому полі.
Ви полагодили це?
Це не я. Ви можете навіть подивитися… Це були ви, чи не так?
Це збіса жахливо. Подивіться на це!
Згоден, це неестетично.
Тоді Калеб проінструктував мене, як фермери зазвичай вирішують цю проблему.
- Це воно. Тримайте це… - Ти хочеш, щоб я це зробив?
Потім візьміть стовп, тримайте там стовп. Я вставлю цей стовп позаду цього.
- Розумієте? - Ні.
Це просто.
Ось так.
- Це піде позаду… - Цей стовп тут.
Отже, я тримаю паркан двома руками,
потім іншою рукою я беру цей новий стовп
і виміряю іншою рукою.
Так, це не важко.
Ось так.
Ні. Ти не…
Чорт, друже.
Це абсолютно безпечно, чи не так?
Я впевнений, що це є в кожному посібнику щодо безпеки на фермі.
Не опускай зараз, ти мені руку відірвеш.
Я потримаю це цим.
Ні, Калебе, мені не подобається… Це смішно.
Усе добре. Тепер візьміть стовп.
Ви готові тримати цей паркан?
- Що? - Тримайте паркан. Ви готові?
Дідька лисого! Прокляття!
- Чорт! - Ви в порядку?
Ні.
Зачекай.
Чорт. Не впевнений, що це добре.
- Подзвонити Лізі, щоб принесла горох? - Ні.
Цей випадок нагадав мені, що настав час зробити те,
що я вічно відкладав.
Вітаю у службі охорони здоров'я та безпеки у фермерстві.
Цей курс допоможе вам визначити ризики безпеки та керувати ними.
Якщо ви керуєте фермою, ви несете відповідальність
за свою безпеку та безпеку працівників,
підрядників, відвідувачів та всіх, на кого впливає ваша робота.
…підтримувальні тюки стабілізовані
шляхом накладання та зчеплення верхніх тюків…
…закон про безпеку поширюється і завжди застосовувався.
Дотримання закону захищає вас, робить вас…
Господи.
…усі повітряні лінії електропередач на вашій робочій ділянці
і позначте їх на карті. Оцініть ризики.
Ви та підрядник повинні знати про результати.
Надайте інформацію, інструкції та навчання своїм співробітникам,
якщо вони залучені у роботі з підрядником. Також надайте інформацію…
На щастя, Калеб зрештою врятував мене
від тортур інструкціями щодо здоров'я та безпеки,
подзвонивши і сказавши, що гігантський новий резервуар для води прибув.
- Двадцять тисяч літрів води. - Так.
Безкоштовна, насичена киснем дощова вода буде текти з даху і потрапляти сюди.
Блазень. Так.
Просто опусти це вниз, і подивимося, що роблять рівні.
- Забагато. - Завеликий нахил?
Я не думаю, що це спрацює.
- Що саме? - Треба поставити бетонну площинку.
Мрій далі.
Кожна частинка бетону в країні зараз використовується HS2.
Вони будують залізницю з Лондона
до Ліверпуля і Манчестера, приблизно на 12 хвилин швидшу.
Вона коштує мільярди фунтів, і для неї беруть кожен шмат британського бетону.
Кому потрібна залізниця?
Я не їздив у поїзді, тому мені це не потрібно.
- Що? - Я ніколи не їздив у поїзді. Ніколи.
Це неможливо.
Доведіть. Як я можу… Ви що, були мною?
Ні.
Я не міг з цим сперечатися, але я не помилився щодо бетону.
Тому наступного дня ми вирішили перенести резервуар
на той бік сараю.
Є ось це, але є ще ця штука, що доповнює це. Так?
Мені здається, я це вирішив.
Першим завданням було встановити всі компоненти на верхню частину резервуару.
Калеб запропонував запустити ножичний підйомник.
Одного разу я в одному з них… До біса!
Вітаємо в другому модулі. Падіння з висоти.
Ні!
Він не хоче вас опускати зараз.
Це робить… Перестань це робити!
Ви піднімаєтеся.
Ні, вниз. Чому більше не опускається?
- Я зрозумів, підніміться. - Іди до біса!
Піди візьми драбину.
- Все в порядку, дивіться. - Не в порядку!
Я ненавиджу цю штуку.
- Ти впевнений, що тримаєш? - Так.
Ви берете той кінець, я візьму цей.
Скаржитись на погоду.
Перестань, не будь дурнем.
Тримай. Вперед.
- Що ви маєте на увазі? - Це все?
Готово. Ні, ще ні. Я маю його причепити.
Ось і все. Я причепив.
- Штовхни. - Почекайте, я штовхаю.
Штовхни як чоловік, а не як якесь козенятко.
По- перше, зніми це.
От чорт!
- Запхнув? - Так.
Не збий мене.
- Ось там. - Так, готово.
Чорт!
Шістдесятиоднорічний повинен робити… Скільки тобі років? Двадцять три.
Це ваше шоу.
Так? Усі це розуміють?
Усі це чують?
4.06 РАНКУ
Настав час забезпечити постійне постачання яловичини для ресторану,
а це означало, що корови, які не були тільні, мають стати тільними.
Оскільки це означало б вставляти в них речі,
Калеб сказав, що мені потрібно інвестувати в пристрій під назвою станок.
- Отже, корова заходить… - З цього боку.
- Заходить туди. - Так. Проходить через…
А потім її голова… Куди кладеться її голова?
Ось так. Насправді це піднімається.
- Бачите ту панель? - Так.
Іде сюди, щоб затиснути їм дупу.
Чорт забирай.
Макс Мослі заплатив би цілий статок, щоб спробувати це.
- Це заходить і затискає голову. - Що?
- Скільки… Він важкий? - Боже, так, нам потрібен вантажник.
Ось у чому справа, щоб це налаштувати, мені знадобиться пів години.
- Так. - Якби ви допомогли, це займе годину.
Це не займе годину. Сьогодні я скористаюся навантажувачем.
Акуратно!
- Як тільки я поставив станок на місце… - Ось.
…нам потрібен був загін, який кріпиться до нього.
Готові?
Чорт.
Прокляття!
- Слабак. - Що? Я продовжую свою роботу!
- Це достатньо велике? - Так, ми хочемо, щоб вони всі були вкупі.
- Добре вийшло. - Добре.
- Скільки це коштувало? - Десять тисяч фунтів.
- Ніфіга собі! - Я знаю.
Зібравши загін, ми пішли збирати корів.
Не знаю, як ставитися до вашої палиці.
Мені подобається.
Так я виглядаю… Я починаю відчувати себе фермером.
Я починаю розуміти дрібниці про село.
Ви розумієте лише дрібниці.
Знайшов.
Мені це подобається.
Вони не виглядають ні здивованими, ні наляканими,
коли ви підходите. Просто дивляться. Подивіться на Пеппер там ліворуч.
Вони витріщаються, як шестирічні діти, коли ви заходите в клас.
Знаєте, шестирічна дитина, коли дорослий заходить.
Вони не налякані. Саме так.
Так Калеб показує корову.
- Готові? - Давай.
Отже, ми просто обережно обходимо їх.
- Давайте, спокійно. - Ходімо, корівки.
- Спокійно. - Йдемо.
- Ділвін! - Так.
Вони справді хочуть зайти, дивіться.
Господи.
Це легко. Нам ніколи не вдавалося цього з вівцями, чи не так?
Незважаючи на те, що ми зібрали всіх корів, лише двох молодих теличок
Ділвін штучно запліднить.
І сьогодні була лише перша частина процедури.
- То тобі потрібні лише Діні та Пеппер? - Так, я їх розігрію.
Я вставлю міжвагінальний пристрій,
що вивільняє прогестерон, у піхву,
а коли ми його виймемо, це призведе до нагрівання,
а потім ви зможете штучно запліднювати їх.
Ділвін сказав, що найлегший спосіб це зробити —
це запустити всіх корів через машину Макса Мослі,
поки ми не підберемося до телиць.
- Давайте, заходьте. - Вперед.
- Ідіть. - Як працювати з Гендальфом.
Ідіть.
Уперед.
Заходьте.
Ні, тепер вони всі втекли. По голові.
Я приведу їх знову. Продовжуйте!
Давайте. Не туди.
Не туди.
ЧЕРЕЗ 15 ХВИЛИН…
Ідіть.
- Ідіть. - Давайте, корови.
Сюди!
Ідіть!
Хабарництво. Батіг ми пробували, тепер морквинка.
Вона відходить.
Повернулася туди, де була.
І з станка.
- А як щодо грошей? - Що?
Не знаю. Я такий холодний, мокрий і нещасний.
Я не можу…
Мої корови такі ж неслухняні, як і вівці,
йде проливний дощ, моє взуття в послідах.
Я не знаю, чому мені це смішно.
Тому що ти ніколи не катався на човні Середземним морем
чи не їв смачної…
Давайте зробимо це менше, візьміть там.
Джеремі, візьміть це.
Давайте.
Отак!
На щастя, ми нарешті втягнули Діні в станок.
Мені потрібно просунути туди руку, щоб перевірити, чи все там.
Я б зараз цього не робив.
Вона чистить… Що ти маєш на увазі?
Що в неї є матка і яєчники.
Звучить як повітряна куля. Я боюся повітряних кульок.
- Наляканий. - Великий страх. Ви не уявляєте.
- Я не пішов би в кімнату з кулею. - Справді?
Боюсь до чортиків.
Нікому не кажіть.
Подивимось, чи все там.
Це як простата, але на промисловому рівні.
Охрініти!
Є матка. Вона хороша. Вона в порядку.
- У неї все на місці? - Так.
Що це, чорт забирай?
- Це лайно. - Я думав, ти зайшов у її піхву?
- Я роблю це ректально. Отже, по суті… - Що?
Промацую матку ззовні.
- Отже, ти пройшов через задні двері? - Так.
А тепер я покладу це всередину. Це імпрегнатор, прогестерон.
- Це один із статевих гормонів. - Це спричинить овуляцію?
Виймання спричинить. Це почне наступний цикл.
- Як довго це буде всередині? - Тиждень.
Ось і трикутник продовження роду вже на шляху.
Так, щось на кшталт.
Ось так. Давай.
Іди.
Нарешті дійшла черга до Пеппер.
Заспокойся, Пеппер. Хороша корова. Мені подобається вона.
Так, вона в порядку.
Добре, випускай корів.
Отже, ми зігнали їх сюди, зібрали сюди, кричали годину,
а потім відпустили. Вони напевно думають: «Навіщо?»
Подивіться, вона підняла хвіст. О, Пеппер!
Оскільки нам довелося чекати тиждень, поки відбудеться штучне запліднення…
Готові?
…Калеб і його брат Кіран взялися за належний ремонт огорожі.
А я вирішив надолужити згаяне на роботах з технічного обслуговування.
Добре, зараз. Вгору і геть.
Починаючи з буйного живоплоту навпроти будинку Джеральда.
Стрижка живоплоту!
Так.
Чудово.
Привіт, Джеральде.
Джі-доґ буде розчулений,
що я впорядкував його живопліт.
Чорт забирай!
Що, в біса, він робить?
Подивіться, він пропустив ожину. Я сказав йому почати знизу і потім вгору.
Ось. Поговоріть з ним.
Ти не радий, так?
Гаразд. Тоді я звільнений.
Чесно, я не думав, що в мене все так погано.
Через сім днів після візиту Ділвіна стало цілком зрозуміло, що телиці
в тічці.
Ні, не роби цього. Це огидно.
Я знаю, що деякі з вас були б стурбовані,
коли Ділвін, ветеринар, засунув всю свою руку всередину…
Всередину телиць. Але не варто хвилюватися, тому що наступного ранку
я отримав фотографію, не дуже хорошу,
але все ж фотографію Діні, телички,
якої торкнулися, і…
На фото, подивіться, вона сама пішла в станок.
«Де той валлієць із рукавичкою? Де він?
Ти стоїш тут, це дуже приємно».
Втім, ми повинні зробити так, щоб вони завагітніли зараз.
Давай, корови. Час завагітніти. Ну, ви обидві.
Давайте.
Це означало ще раз гнати їх до станка.
Давайте. Ні.
Припиніть.
Ходімо, дівчата!
Ви бачили, скільки тут сексу? Це як секс- вечірка на фермі.
О, чорт. Ви це бачите? Вони збожеволіли від хтивості.
Коли ми загнали їх у загін,
корівники Чарлі, Ділвін і Тім прибули з соком джентльмена.
Це все справді сперма?
- Ні, там рідкий азот. - Значить, він зберігає прохолоду?
Після чергової демонстрації моїх нових навичок пастуха…
Зупиніться.
…ми загнали Пеппер для ін'єкції сперми.
- Це соломинка. - Це соломинка?
Не знаю, що таке соломинка.
- Шприц. - Один шприц.
Не схоже, що там так багато сперми.
Десять кубічних сантиметрів?
- Десь мілілітр. - Ні, це середня кількість
сім'явипорскування чоловіка.
Тому гурт назвали «10 кубічних сантиметрів».
- Ніхто цього не знає? - Ні.
- Тоді соломинку запихаємо в пістолет. - У пістолет?
- Пістолет штучного запліднення. - Це справді хвилюючий момент.
- Ти кладеш його на спину, щоб зігріти. - Що?
- Поки ти накладеш данину. - Ти кладеш данину.
Потім…
Що ти намацуєш?
У мене зараз шийка матки в руках.
Вона простягається по моїй руці.
- Це має пройти через шийку матки? - Так.
Коли він проходить через шийку матки, просто повільно
- відпустіть. - Вивільни.
Йди.
Давай, Діні. Заходь. Тобі там подобається.
Отже, мої запаси яловичини були готові.
- Дві телиці потенційно тільні. - Дякую.
Яйця йшли густо і швидко.
Сьогодні вранці хороший улов.
І чатні з перцем чилі було у виробництві.
«КАРОЛІНСЬКИЙ ЖНЕЦЬ»
Тож усе виглядало добре для мого нового екологічного ресторану.
Мені тепер залишалося лише завоювати місцевих жителів.
У НАСТУПНОМУ ВИПУСКУ
Diddly Squat спонсорує футбольний клуб Чадлінгтона.
Це маленьке село.
Щоб вони не пліткували, я думав пояснити їм, що ми робимо.
Ви назвали нас дебілами.
Ти сказав, що в кожному селі є дебіл, а в мене шість.
Переклад субтитрів: Христина Харишин
Творчий керівник Марія Цехмейструк