FERMA LUI CLARKSON
CAPITOLUL 10 VĂCARI
A doua zi după sosirea vacilor, m-am dus să le verific cu Kaleb,
care era, de fapt, destul de entuziasmat.
Câți ani aveai când ai început să lucrezi cu vacile?
- Treisprezece. - Poftim?
Treisprezece.
- Le iubești, nu-i așa? - Total.
Uită-te aici. Asta este exact de ceea ce avem nevoie pentru sol.
Asta e plină de azot.
- Asta intră în sol și este bine. - Da.
Și nu trebuie să punem azot pe...
- Chimicale. - Produse chimice, da.
Ia uite cine e aici. Străina.
- S-a întors. - Din Irlanda, a vizitat-o pe mama.
Vino să te uiți la balega asta! Bine ai revenit!
Balegă de vacă. Când devin foarte tari, le poți arunca.
- Este un joc pe care-l jucai la țară... - L-am jucat.
Se întăresc, le ridici și, cine aruncă mai departe, câștigă.
- Cum a fost Irlanda? - Atât de bine!
- Nu-mi văzusem mama de doi ani. - Știu!
Îmi pare rău pentru câinele tău, Kaleb.
- Da. Ieri. - Îmi pare rău.
Cancer pe față. L-am eutanasiat ieri.
Niciodată nu am eutanasiat un câine care alerga și avea chef de joacă.
A fost oribil.
- Îmi pare rău. - E într-un loc mai bun acum.
Vacile îl vor înveseli.
- Vaci! - Nu, nu le speria.
Nu le voi speria. Spun doar „vaci”.
Acolo sunt.
Bună! Miros divin.
În timp ce Lisa și Kaleb s-au prezentat...
Uită-te la ele, sunt atât de relaxate. Bună!
... a venit Dilwyn, veterinarul.
- Ce ai mai făcut? - Nu prea rău.
A trebui să alung doritorii de autografe și alte chestii de genul ăsta.
Unde suntem aici?
Jeremy? Încearcă să treacă peste gard.
Ce?
- La dracu'! - Acum este prin gard.
- Vacile au scăpat! - Nu! Rahat!
- Vor ieși în drum. - Doamne!
Drumul e în direcția aia, nu e gard.
- Haide! - Pentru Dum... Vă rog, opriți-vă!
Lisa, vino de partea asta.
Nu! Se întorc... La dracu'!
Este o poartă în acel colț, le ducem acolo. Deschide-o!
Dacă trece una, vor trece toate prin ea.
- Le ducem încet acolo. - Am înțeles.
- Haideți, vaci. - Încet.
- Fete bune.
- Intră. - Fete bune. Haideți.
Le avem de o zi. O zi.
După ce am băgat vacile înapoi în țarcul lor și am reparat gardul,
eram îngrijorat că vor fi la fel de nesăbuite ca oile,
dar Dilwyn a explicat ce se întâmplă.
- Există o ierarhie. - Serios?
- Da. - Deci, acolo trebuie să fie o vacă-șefă.
- Da. - Aia a început totul, probabil.
Probabil. Toate își știu locul în...
- Ierarhia lor. Serios? - Da.
Și nu tind să se certe, totul merge foarte frumos.
Cu vacile, cea care conduce, când ajung prima dată aici, e responsabilă.
- Și ele spun: „Ok”? - Da.
Celelalte sunt fericite să o urmeze. Așa sunt vitele, acel instinct de turmă.
Tot aia e și când niște zebu sar de pe o stâncă,
încercând să traverseze Zambezi sau orice altceva.
Ele spun: „Mergi tu prima”. Când una spune: „Mă duc”, toată gloata merge.
Este adânc înrădăcinat în ele.
De ce se duc sub copaci?
Se simt în siguranță acolo. Departe de prădători.
Aceasta este Pepper. Cea albă. Este animalul meu de companie.
Era preferata lui Rosie, fetița de la ferma de unde le-am cumpărat.
Mi-a spus: „Să ai grijă de Pepper pentru mine.”
Așa că, i-am spus că o voi face.
Am cumpărat vacile pentru a-mi revigora solul,
dar o turmă mică nu ar fi profitabilă dacă aș vinde-o unui măcelar.
Am venit cu ideea de a vinde carnea în propriul meu restaurant.
Și, legat de asta, mi-a mai venit o idee.
Ardei iute.
- Exact. - Chiar aici.
Planul meu era să-i cultiv
ca să pot vinde chutney de ardei iute în restaurant și în magazinul fermei.
Deșteaptă treabă, nu?
Ajunge.
- Vezi, merge așa. - Acolo.
Deci, Kaleb și eu am construit două sere.
Apoi a trebuit să aleg ce fel de ardei să cultiv în ele.
Acesta este un Habanero care, pe scara iuțelii Scoville
este între 150.000 și 325.000, ceea ce înseamnă că e destul de iute.
E destul de bun, de fapt.
Ăsta are în jur de 150.000 pe scara Scoville. În schimb,
acesta este un Naga, are un scor de 1,3 de milioane.
Bine.
Isuse!
Sfinte Sisoe!
Ăsta e foarte iute.
La dracu'!
Scuzați-mă.
Îmi vine să vărs.
Of, frate.
Doamne! Ce faci?
Ce ai pățit?
S-ar putea să fie puțin prea iute. Vrei să încerci un pic?
Bine, atunci. Cum se numește?
- Naga. - Naga?
Trebuie să-l mesteci de zece ori, altfel îți arde stomacul.
Da. La naiba, e deja iute.
Un pic iute, nu?
Fundul tău, dimineață, va arăta ca drapelul japonez.
În cele din urmă, am plantat o selecție.
Habanero unguresc blând,
Naga iute-ca-focul
și Carolina Reaper vulcanic.
Apoi, cu un sac de Naga copt în portbagaj,
m-am dus să fac chutney de ardei iute Diddly Squat.
Nu pot să-l fac în bucătăria mea, n-am aprobare de la poliția bucătăriei,
nu a inspectat-o.
Și, de aceea, am venit aici.
Aici obișnuia băiatul meu să joace.
În fiecare duminică, timp de opt ani, am venit să îl văd.
În bucătăria clubului de rugby, care a trecut de controlul poliției,
m-am întâlnit cu doi experți în gătitul ardeiului iute.
- Salutări... - Tomasz.
- Tomasz. Polonez? - Da.
- Joanna. - Ce mai faci?
Fabulos! Deci, vom face, cred, pentru tine
un sos pe bază de tomate cu ardei iuți Naga în el
și niște roșii, ceapă și ardei,
- ... totul tăiat mare. - Deci nu este un sos-pastă?
- Există bucăți în el? - Da.
Ne place aroma oțetului de malț cu roșii. Merg atât de bine împreună!
- Ce am... - La dracu'!
Ardeii ăștia sunt foarte, foarte iuți.
Să dăm drumul hotei?
Este un pic cam zgomotoasă.
Puțin.
Sunt la vreo trei metri distanță de ei.
- Frățioare! - Bine.
- Te descurci bine, nu tușești. - Știu.
Pentru că, atunci când ești aproape, nu tușești.
- Serios? Pentru că sunt departe? - Da, încearcă.
Ce spui de...
Am scos borcanele din cuptor și sunt drăguțe și sterile acum.
- Cât timp se păstrează sosul de ardei? - Păi...
Aproximativ un an.
Bine. Mai mulți ardei.
- Este mai mult acum... - Tușim mai mult.
- De cât timp ești aici, Tomasz? - Lucrez de nouă ani.
Îmi pare rău, nu mai am... De la ardei.
Câți polonezi trebuie înlocuiți într-un an?
- E foarte bun. - Și rău.
Scuze.
Da.
După aceea, a fost o ușurare să revin la bălegarul de vacă
și la planul meu de întinerire a solului.
Care necesită nu numai multe fecale, ci și o mulțime de găini.
Haideți, fetelor! Afară cu voi!
Haideți.
Și, întrucât cârdul meu nu era suficient de mare,
am mai luat de la vecinii mei producători de ouă, domnul și doamna CackleBean,
care au apărut cu un coteț mobil dintre cele mai moderne,
avea chiar și jante din aliaj.
- Ce crezi? - Sunt uimit.
Înaltă tehnologie. Chiar este!
Așa că, se culcă...
Pe barele din fața cuiburilor, ar trebui să depună ouă în cuib.
Bine. Acesta este rezervorul de apă?
Da. Apa rece merge la adăpători, așa că, beau din mameloane.
- Cui nu-i place să sugă la țâță? - Dar sunt femele.
- Unor femei le place să le sugă. - Am auzit!
Oricine vrea să sugă o țâță poate suge o țâță.
- Am văzut odată pe Internet. - Sper că ai șters istoricul căutărilor.
- Cum rămâne cu lumina? - Toată vine de la panoul solar.
- Totul este alimentat cu energie solară? - Sună bine, nu-i așa? Da.
Steph, pentru ce e asta?
Caută vulpi. Pentru a verifica exteriorul.
Asta e o cameră care simte vulpile? Are direcționare cu laser pe ea?
Nu, asta ține de tine.
- Pot să mă uit de pe telefon? - Poți să vezi pe telefon.
Soțul lui Steph a venit apoi cu cele 50 de păsări noi ale mele.
Acolo, fetelor.
- Sunt găini frumoase. - Da, sunt.
- Bine. - Așa merge.
Apoi, am ridicat gardurile,
ceea ce este esențial într-o întreprindere de pășunat.
Da, perfect.
Deci, uite care e ideea. Bălegar de vacă, peste tot.
Găinile ies. Mănâncă viermii... Și ce altceva de pe-acolo?
- Mănâncă toți gândacii. - Toți gândacii din rahat.
Și, apoi, calcă în picioare tot rahatul de vacă și al lor
în sol, făcându-l sănătos și vibrant.
Și, apoi, mâine, le mutăm acolo.
- Da. - Încet, încet, acoperă întregul câmp.
- Este viitorul. - Voi deschide clapeta.
Să înceapă agricultura ecologică!
- Uite-le că vin! - Vezi, ciugulesc deja.
O fac!
Chiar mănâncă viermii din fecale!
- Dar pentru asta suntem aici. - Exact pentru asta.
Uită-te la fecalele acelea. Ce festin!
Calcă în ele, dar e în regulă.
Călcați-le. Turtiți-le în sol. Continuați, turtiți!
Paddy și Steph lăsaseră de fapt două șoproane.
A fost o surpriză în cel de-al doilea.
Avem și un șopron de cocoși.
- Un șopron pentru ce? - Pentru cocoși.
- Plin de cocoși. - De ce
cocoși, dacă nu produc ouă?
Ideea este că tu le dai viață, ceea ce este foarte etic.
Cei mai mulți cocoși din această țară sunt omorâți la o zi.
- O zi? - La o zi.
- Și ce se întâmplă cu ei? - Sunt morți.
- Cei mai mulți sunt aruncați, nu-i așa? - Da, deșeuri.
Acești cocoși pe care îi primesc sunt delicioși și hrănitori?
Sunt minunați.
- Pot fi mâncați? - Poți mânca cocoșei.
Dați-le drumul, atunci! Ies cocoșii!
- Câți sunt? - Douăzeci și cinci.
- Uită-te la tine! - E frumos.
Da! Merge țanțoș.
- Asta va fi noua melodie a vieții mele? - Da.
Doamne! Ce zgomot!
Vin vacile.
Gândindu-se: „Niște vaci mici, cu pene, vin pe câmpurile noastre.”
Cu toate pregătite, solul meu va deveni sănătos
și voi avea o cantitate constantă de pui, ouă și carne de vită pentru restaurant.
M-am dus la culcare în acea noapte simțindu-mă destul de mulțumit.
În dimineața următoare, totuși, nu mă simțeam așa de mulțumit.
După cum am văzut, cocoșii se pricepeau de minune la evadare.
Toți sunt afară. Toți cocoșii sunt afară.
La naiba...
Ceea ce însemna că fie au devenit mâncare pentru vulpi...
Sunt pene peste tot, uite.
E ca pe câmpurile de bătălie.
... sau au fost în cotețul găinilor, făcând pe iubăreții.
Haideți, fetelor, ieșiți.
Uite! Ce?
Ești încolțit, ai încurcat-o!
Nu ai încurcat-o!
Unde e cocoșul acela nenorocit?
Sunt doi aici. Nu, sunt trei!
Doamne, este o orgie!
Oprește-te! L-am prins! Ba nu, l-am ratat.
Rahat.
Dar, lăsând deoparte delincvența cocoșilor,
vacile și găinile deja făceau o echipă bună.
Uită-te la ele, direct în fecale. Uite, scormonesc. Uite!
Ce găină bună! Vei primi o medalie eco de bronz, da, vei primi.
Mai târziu în acea zi, m-am îndreptat spre magazinul fermei.
Salutări, tuturor!
Primul meu stoc de chutney de ardei iute era gata
și voiam să fac un sondaj între clienți.
- Vă plac ardeii iuți? - Da.
Faceți loc!
Ia uitați aici. Parcă este o nuntă Yorkshire din 1970.
Mai întâi, am rugat oamenii să deguste versiunea mediu-iute.
- E bun. - Bun?
- Ai cumpăra așa ceva? - Da.
E în regulă.
- Doar în regulă? - Destul de bun.
- Bun. Aș cumpăra asta. - Bine.
Bine. Suntem pe drumul cel bun.
Încurajat de această reacție, i-am rugat să încerce versiunea iute.
Sfinte Sisoe!
La dracu'!
E ridicol.
Isuse Hristoase!
Bea!
- Cred că vom vinde mult lapte. - Da.
- În acest fel. - Vai, frate!
- Vine mai mult lapte. - Mulțumesc!
Noul nostru sistem de alarmă de dimineață s-a dovedit a fi util.
Viața cu vacile devenea tot mai aglomerată.
Vițeii erau destul de mari pentru a fi înțărcați.
Ceea ce însemna că trebuiau duși pe un alt câmp, în partea cealaltă a fermei.
Uită-te la toată această iarbă nouă și proaspătă pe care le-am dat-o.
Se numește teren de vacă. Unul dintre cele mai frumoase câmpuri din fermă.
Da, ce părere aveți despre asta?
- Par destul de fericiți. - Este o priveliște minunată!
- Nu este o priveliște minunată? - Ba da.
Din păcate, ei nu au împărtășit viziunea romantică asupra noii lor case.
A DOUA ZI...
Ce lipsește din această imagine?
Toți vițeii. Au scăpat.
Un fermier vecin are opt în curtea lui,
pe care trebuie să mă duc să îi aduc.
Dar unul dintre ei lipsește.
Trebuie să-l găsim.
Ăsta e vițelul, e pe câmpul vecinului.
Vițel obraznic!
Acesta este un fermier muncitor, iar noi îi stricăm câmpurile.
Trebuie să îmi cer scuze, nu pare foarte fericit...
Îmi pare rău.
Îmi pare rău pentru asta.
Ne pare rău. Îmi cer scuze.
Speram că acesta va fi un incident singular.
Dar s-a dovedit că vițeii erau chiar mai fugari decât cocoșii.
Vacile au scăpat.
La dracu'!
Îmi pare foarte, foarte rău.
Trei, patru, șase, opt, nouă.
Bine!
Îmi pare foarte rău!
Bună, Gerald! Au ieșit din nou.
Stai puțin.
Acestea sunt urmele copitelor lor.
Au venit pe aici.
La 2:00 în această noapte,
primesc alarma telefonică despre găini, se întâmplă în fiecare noapte la ora 2:00.
Apoi, la 6:00, omul care operează camera mă sună că vacile sunt din nou afară.
Doamne! Unde sunteți?
Balegă. Fecale de vacă.
Acolo sunt.
Haideți, vacilor!
Nu e nicio îndoială că umblatul după vaci dimineața devreme
a fost un mod minunat de a începe ziua.
Haideți.
Ce văcuțe cuminți!
Dar asta era a patra evadare în zece zile.
Deci, trebuia să fac o treabă mai bună cu reparatul gardurilor din câmpul lor.
Tu ai reparat aia?
Nu eu. Poți să te uiți... Tu ai fost, nu-i așa?
E al naibii de îngrozitor. Uită-te la el!
Recunosc, nu este deloc plăcut la vedere.
Kaleb mi-a arătat apoi cum se ocupă fermierii de obicei de această problemă.
- Așa, ține acolo... - Vrei să fac eu asta?
Apoi, apucă un stâlp, ține stâlpul acolo. Eu împing stâlpul acela în spatele ăstuia.
- Asta are sens? - Nu.
Este ușor.
Poftim.
- Ăsta o să meargă în spatele... - Acest stâlp, aici.
Deci, țin gardul cu două brațe,
apoi, cu celălalt braț, iau noul stâlp,
și-l măsor cu celălalt braț al meu.
Da, nu e greu.
Uite așa!
Nu. Tu nu...
La dracu', amice!
Ăsta este complet sigur, da?
Sunt sigur că este în toate manualele despre cum să rămâi în siguranță la fermă.
Nu-l lăsa în jos acum, îmi rupi brațul.
Îl țin cu asta.
Nu, Kaleb, nu-mi place... E ridicol.
E bine. Acum, ia stâlpul.
Ești gata să ții gardul?
- Ce? - Să ții gardul! Ești gata?
La dracu'! Rahat!
- La dracu'! - Ești bine?
Nu.
Stai puțin.
La naiba! Nu sunt sigur că este bine.
- Vrei s-o sun pe Lisa pentru ceva rece? - Nu.
Acest incident mi-a amintit că era timpul să fac ceva
ce tot amânasem mult timp.
Bună ziua și bun-venit la Sănătate și Siguranță în Agricultură!
Cu acest curs SSA veți identifica și gestiona riscurile privind siguranța.
Dacă gestionați ferma, sunteți responsabil din punct de vedere legal
pentru siguranța dvs. și a angajaților,
contractorilor, vizitatorilor și a oricui este afectat de munca dvs.
... baloturile de sprijin sunt stabilizate
prin suprapunerea și interblocarea baloturilor superioare...
... legea siguranței se aplică și a făcut-o întotdeauna.
Respectarea legii vă protejează, vă face...
Doamne!
... toate liniile electrice aeriene de pe locul unde munciți
și marcați-le pe o hartă. Faceți o evaluare a riscurilor.
Dvs. și contractantul ar trebui să fiți conștienți de constatări.
Furnizați informații, instrucțiuni și instruire angajaților dvs.
dacă sunt implicați în lucrul cu contractantul. Furnizați informații...
Milostiv, Kaleb m-a salvat într-un final
de la tortura instrucțiunilor despre sănătate și siguranță
anunțându-mă că sosise uriașul nou rezervor de apă.
- 20.000 litri de apă. - Da.
Apă de ploaie oxigenată și gratuită va curge de pe acoperiș aici.
Clovn. Bine.
Lasă-l jos și hai să vedem ce indică nivelele.
- Prea mult. - E prea mare căderea?
Nu cred că va funcționa.
- Ce? - Trebuie să punem o talpă de beton jos.
Visează.
Fiecare picătură de beton din țară este, în prezent, utilizată de HS2.
Construiesc o cale ferată din Londra
către Liverpool sau Manchester sau ceva cu aproximativ 12 minute mai rapid.
Costă miliarde de lire și folosește fiecare picătură de beton din țară.
Cine are nevoie de cale ferată?
Nu am fost niciodată în tren, așa că nu am nevoie de ea.
- Ce? - Nu am fost niciodată cu trenul.
Nu este posibil!
Dovedește-o. Cum altfel... Aș putea... Mi-ai trăit tu viața?
Ai fost eu? Nu.
Nu puteam să răspund la așa ceva, dar nu m-am înșelat în privința betonului.
Deci, a doua zi, am decis să mutăm rezervorul de apă
de cealaltă parte a hambarului.
Ai asta, dar există ceva care merge pe partea de sus. Da?
Cred că-mi dau seama cum merge.
Prima treabă a fost să potrivim componentele de deasupra rezervorului.
Kaleb a sugerat să aduc elevatorul fermei.
Odată, când eram sus într-unul... La dracu'!
Bun-venit la modulul al doilea! Căderi de la înălțime.
Nu!
Nu vrea să te coboare acum.
Face... Nu mai face asta!
Ești sus.
Nu, jos. De ce nu mai coboară?
- Te prind eu, urcă înapoi. - La naiba!
Du-te și adu o scară.
- Ăsta funcționează, uite. - Nu funcționează!
Urăsc chestia asta.
- Sigur o ții? - Da.
Tu ții capătul ăla, eu țin aici.
Mormăieli despre vreme.
Încetează, nu fi nesuferit.
Înapoi. În față.
- Ce vrei să spui? - Gata?
L-am fixat. Nu, nu încă. Trebuie să-l pun.
Gata, este așezat. Este fixat.
- Împinge. - Stai, împing.
Împinge ca un bărbat, nu ca un ied.
Scoate asta, în primul rând.
La naiba!
- L-ai băgat? - Da.
Nu mă da jos.
- Gata. - Gata, e fixat.
La naiba!
La șaizeci și unu de ani să fac... Câți ani ai? Douăzeci și trei.
E emisiunea ta.
Este? S-a auzit?
Ați auzit toți asta?
Acum trebuia să asigurăm aprovizionarea cu carne de vită a restaurantului,
ceea ce însemna ca vacile negestante să fie gestante.
Și cum asta însemna să introducem diverse chestii în ele,
Kaleb a spus că ar trebui să investesc într-un instrument numit crush.
- Deci, vaca intră în... - Această parte.
- Intră acolo. - Da. Merge prin...
Și, apoi, capul vine... Unde îi intră capul?
Acolo, așa. Asta se ridică, de fapt.
- Vezi bara aia? - Da.
Vine aici ca să le blocheze fundul.
Sfinte Sisoe!
Max Mosley ar fi plătit o avere ca să încerce asta.
- Asta intră și blochează capul. - Ce?
- Cât... Este grea? - Doamne, da, avem nevoie de încărcător.
Uite, dacă aș monta singur asta, mi-ar lua o jumătate de oră.
- Da. - Dacă ai ajuta și tu, ne-ar lua o oră.
Nu-ți va lua o oră. Voi folosi încărcătorul în dimineața asta.
Ușor!
- Odată ce am pus aparatul pe poziție... - Aici.
... a trebuit să construim țarcul care se atașează de el.
Gata?
La dracu'!
- Ce plângăcios! - Ce? Îmi continui treaba!
- Este suficient de mare? - Da, vrem ca toate să stea adunate.
- De fapt, ai unul bun aici. - Bine.
- Cât a costat? - 10.000 de lire.
- La dracu'! - Știu.
Cu țarcul asamblat, am plecat să adunăm vacile.
Nu știu ce să spun despre bastonul tău.
Mie îmi place.
Mă face să arăt... încep să mă simt ca un fermier.
Încep să înțeleg lucruri mărunte despre mediul rural.
Înțelegi doar lucruri mărunte.
Le-am găsit.
Îmi place asta.
Nu par surprinse sau înspăimântate sau intimidate în vreun fel,
când te apropii. Doar se uită. Uită-te la Pepper, la stânga, acolo.
Se uită doar ca niște copii de șase ani când intri într-o sală de clasă.
Știi, un copil de șase ani, când un adult intră.
Nu sunt înspăimântați. Privirea aia.
Asta e fața de vacă a lui Kaleb.
- Gata. - Începem.
Deci, pur și simplu ne plimbăm ușor în jurul lor.
- Haide, atunci, încet. - Haideți, mototoalelor.
- Ușor. - Continuă.
- Dilwyn! - Da.
Chiar vor să intre, uită-te la ele.
Doamne!
Este ușor. Nu am reușit niciodată asta cu oile, nu-i așa?
Chiar dacă am adunat toate vacile, doar cele două juninci tinere
urmau să fie inseminate artificial de Dilwyn.
Și astăzi era doar prima parte din procedură.
- Ai nevoie doar de Deanie și Pepper? - Da, le fac să intre în călduri.
O să pun un dispozitiv intravaginal
cu eliberare de progesteron în vagin,
iar atunci când îl scoatem, vor fi în călduri,
iar apoi le poți insemina artificial.
Dilwyn a spus că cea mai ușoară modalitate de a aborda treaba
era să conducă toate vacile prin aparatul Max Mosley
până când ajungem la juninci.
- Haide, intră. - Intră.
- Haide. - Parcă lucrezi cu Gandalf.
Haide.
Intrați, atunci.
Haideți.
Nu, acum toate au scăpat. Pe cap.
Le voi aduna din nou. Haideți!
Haideți. Nu pe acolo.
Nu-i bine!
15 MINUTE MAI TÂRZIU...
Haideți!
- Mergeți mai departe! - Mergeți, vacilor!
Mergeți! Pe acolo.
Mergeți!
Mita. Am încercat bățul, acum folosim morcovul.
Dă înapoi.
A dat complet înapoi de unde a venit.
Și afară din aparat.
- Ce zici de bani? - Ce?
Nu știu. Îmi e frig, sunt ud și nefericit.
Nu pot...
Vacile sunt la fel de neascultătoare ca oile,
plouă torențial, pantofii mei sunt acoperiți de excremente.
Nu știu de ce mi se pare amuzant.
Pentru că nu te-ai plimbat niciodată cu barca în Marea Mediterană
sau n-ai mâncat...
Să facem țarcul mai mic, apucă de acolo.
Jeremy, apuca asta.
Haideți!
Mergeți!
Din fericire, în sfârșit am băgat-o pe Deanie în aparat.
Trebuie să-mi bag mâna acolo ca să verific că are totul acolo.
Nu aș face-o acum.
Curăță... Ce vrei să spui?
Că are uter și ovare.
Sună ca un balon. Sunt îngrozit de baloane.
- Îngrozit. - Frică masivă. Habar n-ai.
- Nu aș intra într-o cameră cu balon. - Serios?
Fac pe mine de frică.
Nu spune nimănui.
Vom vedea dacă are totul acolo.
Este ca un control la prostată, dar la nivel industrial.
Sfinte...
Există uter. E bună. E bine.
- Are tot ce-i trebuie? - Da.
Ce naiba este asta?
- Ăsta e rahatul. - Am crezut că ai intrat în vagin?
- O fac rectal. Deci, practic... - Ce?
Simt uterul din exterior.
- Deci, intri prin ușa din spate? - Da.
Așa că acum, bag asta înăuntru. Acesta este progesteronul.
- Este unul dintre hormonii sexuali. - Asta va provoca ovulația?
Scoaterea lui o va provoca. Asta va începe următorul ciclu.
- Cât timp va fi înăuntru? - O săptămână.
Începem, triunghiul procreării e pe drum!
Da, ceva de genul.
Gata. Pleacă.
Haide. Intră. Da!
În sfârșit, a venit rândul lui Pepper.
Calmează-te, Pepper. E o vacă bună. Îmi place asta.
Gata. Da, e bine.
Bine, eliberează vacile.
Deci, le-am mânat aici, le-am pus în țarc, am strigat timp de o oră
și, apoi, le-am eliberat. Cred că și ele se întreabă de ce.
Uite, își ține coada în sus. Of, Pepper!
Deoarece trebuia să așteptăm o săptămână până la inseminarea artificială...
Gata?
... Kaleb și fratele său, Kieran, s-au apucat să repare gardul.
În timp ce eu m-am hotărât să reiau câteva lucrări de întreținere.
Acum, deci. Începem!
Începând cu gardul viu neîngrijit de vizavi de casa lui Gerald.
Tăierea gardului viu!
Da!
Minunat!
Bună, Gerald!
Marele G va fi foarte încântat
că am ieșit și am aranjat acest gard viu pentru el.
Ce dracu'!
Ce dracu' face?
Uite, a ratat mărăcinii. I-am spus să înceapă de jos și să lucreze în sus.
Poftim, ia-te de el!
Nu ești fericit, atunci?
Bun. Se pare că am fost concediat.
Sincer nu credeam că fac o treabă proastă.
La șapte zile după vizita lui Dilwyn, era destul de clar că junincile
erau acum în călduri.
Încetează! E dezgustător!
Știu că unii dintre voi ați fost îngrijorați
zilele trecute când Dilwyn, veterinarul, și-a băgat întreg brațul înăuntru...
Junincilor. Dar, nu vă faceți griji pentru că, a doua zi dimineață,
am primit o fotografie, nu una clară, dar, totuși, o fotografie,
cu Deanie, juninca, care a fost
atinsă, și...
În fotografie, a intrat în aparat singurică.
„Unde e acel galez cu mănuși? Unde este?
„Dacă stai aici, e plăcut.”
Oricum, acum trebuie să le inseminăm.
Hai, vacilor. E timpul pentru însărcinare. Mă rog, două dintre voi.
Mergeți înainte.
Asta însemna mânarea lor, încă o dată, către aparat.
Haideți. Nu!
Opriți-vă! Mergeți!
Haideți, fetelor!
Ați văzut cât sex are loc? Parcă e o fermă cu orgii.
Rahat! Vedeți asta? Au fost înnebunite de dorință.
Pe măsură ce terminăm băgatul lor în țarc,
Charlie, Dilwyn și Tim, văcarii, au venit cu sămânța de domn.
Serios, toată chestia aia e spermă?
- Nu, e azot lichid acolo. - Ca să o mențină rece?
După ce mi-am demonstrat, încă o dată, abilitățile de păstorit...
Opriți-vă!
... am dus-o pe Pepper în aparat pentru injecția ei de spermă.
- Ăsta e un pai. - Pai?
Nu știu ce este un pai.
- Seringă. - O seringă.
Nu pare că e prea multă spermă în ea.
Sunt 10 centimetri cubi?
- Este cam un mililitru. - Nu, este cam cât ejaculează un bărbat.
De aceea trupa a fost numită 10cc.
- Nimeni nu știe asta? - Nu.
- Apoi, paiul intră în pistol. - În pistol?
- În pistolul de inseminare. - Acesta e, de fapt, un moment interesant.
- Îl pui pe spate pentru a se încălzi. - Ce?
- În timp ce introduci moștenitorii. - Introduci moștenitorul.
Apoi...
Ce cauți acum?
Am mâna în colul uterin acum.
Îmi strânge mâna.
- Trebuie să treacă prin colul uterin? - Da.
Trece prin colul uterin, apoi încet
- ... îi dai drumul. - Eliberează-o.
Pleacă, fetițo. Mergi.
Haide, Deanie. Intri tu. Îți place acolo.
Rezerva mea de carne de vită era acum pe drum.
- Două juninci potențial gestante. - Mulțumesc.
Ouăle veneau repede și multe.
Este o recoltă bună în această dimineață!
Și chutneyul de ardei era în producție.
Așa că, lucrurile arătau bine pentru noul meu restaurant ecologic.
Tot ce trebuia să fac acum era să câștig localnicii.
DIN EPISODUL VIITOR
Diddly Squat sponsorizează Clubul de Fotbal Chadlington.
Este un sat mic.
M-am gândit să explic ce facem, decât să îi aud cum bârfesc.
Ne-ai descris ca fiind niște proști.
Ai spus că fiecare sat are un prost, eu am șase.
Subtitrarea: Ana-Monica Cojocărescu
Redactor Robert Ciubotaru