PREZINTĂ
Bine ați revenit la Ferma lui Clarkson!
A trecut aproape un an de când echipele de filmare au fost aici,
dar, deși camerele au încetat să filmeze, viața la Diddly Squat a continuat.
Și, prin toate locurile familiare, au existat câteva schimbări.
Oile teribil de scumpe sunt acum îngrijite
de un adevărat crescător de oi în apropiere.
Eu asigur echipamentul și oile, el face treaba,
și, apoi, împărțim pierderile.
Cultivăm o nouă recoltă, grâu dur, care este folosit la paste făinoase.
Avem milioane de noi albine.
Și, în ceea ce privește polenizarea,
există un nou membru al comunității Diddly Squat.
IULIE, 2021
Și mai e și magazinul fermei,
care s-a dovedit a fi mai popular decât ne-am fi așteptat.
Face 6,72 lire. Mulțumesc mult!
Bună, ce mai faci?
Uite! Este plin.
Au mai rămas aproximativ trei spații.
- Și atât. - Da.
Și, săptămâna trecută, drumul principal s-a blocat.
- Eram în trafic. Da. - Timp de trei ore.
Oamenii nu puteau fi vaccinați la centrul de sănătate.
Nu puteau aduce un echipaj pentru stația de pompieri.
- Nu e bine, nu-i așa? - Nu.
- Dacă ajung la drumul principal... - Iar suntem blocați.
MAGAZINUL FERMEI DIDDLY SQUAT
A trebuit să cosim un hectar de grâu pentru a face o parcare,
și nici asta nu a fost suficient.
Asta va fi... O să plâng în timp ce cosesc.
- Știi, da? - Știu. Eu plâng deja.
Nu ar trebui să o facem?
Tu ești șeful.
Ai spus la televizor, acum câteva zile, că tu ești șeful.
Eu sunt șeful la agricultură, dar tu gestionezi asta.
- De ce nu faci un pic aici, atunci? - Va trebui să-i dai pe toți înapoi.
Nu m-am gândit la asta.
Nu credeam că vor veni atât de mulți oameni.
De fapt, problemele magazinului agricol ar trebui să fie rezolvate de Lisa,
pentru că eram prea preocupat de o bombă cu ceas
care ticăia la fiecare fermă din țară.
FERMA LUI CLARKSON
CAPITOLUL 9
SUPRAVIEȚUIRE
În primul rând însă, era timpul recoltării.
Valea Yeo, Valea Yeo
Am schimbat jocul Acum, nu vom mai fi la fel
Valea Yeo, Valea Yeo
Capul sus, reprezintă Vestul
Asta e o agricultura, Mai reală ca niciodată
Nu veți găsi...
Am început!
A doua mea recoltă.
Anul trecut, 210 hectare cu orz, grâu și rapiță
mi-au adus un câștig de 144 de lire sterline.
De data asta, evident, speram la mai mult,
începând în câmpurile de orz cu importantul test de umiditate.
Sper să terminăm astăzi cu orzul ăsta.
Ar fi bine.
Când nu deschizi supermarketuri și mergi pe Celebrity Love Island?
Fără Love Island. Soției nu-i place.
- Atunci, ce-i place? - Sunt celebru.
Mi-ar plăcea să te văd în Australia.
Acolo e cel mai rău.
De asta mi-ar fi cel mai frică, de plecare.
- Nu vrei să mergi în Australia? - Nu.
Dacă vin ei aici...
- O fac. - Sunt celebru,
și sunt în Chipping Norton, unde locuiesc.
Gata?
15,9.
Din moment ce nu eram departe de umiditatea normală de 15,5,
l-am sunat pe Simon.
Și, când a sosit, într-o combină nou-nouță,
am făcut un nou test.
15,3.
- E bine, nu-i așa? - E bine. Îi dăm drumul!
Bine, ochelarii de soare! Suntem gata!
Asta era melodia bunicului meu, care a murit brusc.
The Who. El m-a învățat ce e muzica.
Nu am mai făcut asta de un an.
Abia de îmi amintesc ceva.
Iată-l.
Mișcă!
A parcat în calea ta, Simon?
Da. E mult trafic în zona asta.
Voiam să facem cea mai mare parte din orz azi, dar am făcut doar
câteva încărcături înainte să ne apeleze Kaleb prin radio.
Umiditatea iese în jur de 15,8.
15,5 este nivelul de care avem nevoie. Nu vrem să fie mai mare.
Deoarece numerele mi s-au părut destul de apropiate mie,
am cerut sfatul celui mai vesel administrator din Marea Britanie.
- Alo! - Charlie, salut. Eu sunt.
Ultima încărcătură adunată a avut 15,8.
Da.
Destul de mare.
Deci, trebuie să ne oprim?
Da. Bine, e frustrant. Frustrant, cu siguranță.
În regulă. Mulțumesc, Charlie. Vorbim în curând.
- La revedere! - Bine. La revedere.
La naiba!
Ce belea!
Cât avem? Trei remorci, adică 36 de tone.
Pur și simplu nu am mentalitatea unui fermier.
Stau în pat gândindu-mă:
„Recolta este acolo, este coaptă, dar nu pot s-o ridic.”
Nu vreau să spun că nu mi-o pot ridica. Adică, nu pot ridica orzul!
Kaleb și eu am dus ultima încărcătură în depozit,
care, din păcate, primise încă o vizită de la vandalii locali.
Asta este partea arsă anul trecut și au încercat să ardă aici anul acesta.
Am vorbit cu poliția despre asta.
Celor de la Poliția criminalității rurale le-a fost luat Mitsubishiul L200,
cu care puteau să-i urmărească pe vandali, și li s-a dat un Vauxhall Corsa.
Vorbim despre Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord,
a șasea cea mai bogată țară din lume.
Cum dracu' vor prinde pe cineva într-o Corsa?
Și mai enervant, din cauza lipsei naționale de șoferi de camion,
am reușit să rezervăm doar un camion pentru a lua orzul.
Asta însemna că o parte din el era lăsată afară.
Iar prognoza meteo anunța ploaie.
Sunt supărat. Cât avem aici? Cinci tone?
În jur de patru, cinci tone. Da.
O să stea aici și o să putrezească.
Orz în valoare de 750 de lire
- ... stă aici și se strică. - Da.
Prognoza ar putea fi greșită. Ar putea fi vreme bună dimineață.
Nu se știe niciodată, nu?
A doua zi, am știut.
La naiba!
Tocmai am primit un mesaj de la comerciantul de cereale.
- De asta ne-am oprit aseară. - Da.
Încărcătura din dimineața asta a avut o umiditate de 16,5%.
Va fi o taxă de uscare de 9,75 lire.
- La tonă? - Da.
Și o pierdere în greutate de 4,5%.
Deci, nu te vor plăti pentru o tonă și jumătate.
Te taxează pentru apă, de aia ne-am oprit aseară.
Și câți bani am pierdut?
Deci, asta ar fi costat 450 de lire
- ... în taxe de comercianți. - Și cele 750 de lire?
- Stau în... Da. - Stau în apă. Fir-ar al naibii!
Dar, oricât de frustrante erau problemele întâmpinate la recoltare,
nu se comparau cu cele cu care ne confruntăm acum noi
și toți ceilalți fermieri din Marea Britanie.
Una care fierbe de la evenimentul tumultuos din iunie 2016.
Nu există nicio îndoială cu privire la rezultat.
Poporul britanic a vorbit, răspunsul este: „Afară!”
Fermierii știau că Brexit însemna că nu vor mai fi granturi și subvenții UE.
Dar guvernul britanic ne-a spus să nu ne facem griji.
Garantăm sprijinul pentru agricultură la nivelul actual, 100%.
Acest guvern a oferit un grad mai mare de certitudine
privind sprijinul pentru agricultură decât orice guvern din UE,
darămite în altă parte a lumii.
Totuși, aceste promisiuni au fost, până acum, goale.
Guvernul poate că are ambiții mari, dar fermierii spun
că banii și detaliile sunt, în prezent, insuficiente.
Sunt multe ambiguități în aceste anunțuri.
Nu știm pentru ce vor plăti, cât de mult.
În ce sistem voi fi
într-un an, în doi ani, în cinci ani.
Sunt multe detalii care trebuie elaborate.
- După Brexit. - Da.
Agricultorii. Mai bine sau mai rău?
Mai rău.
Această problemă majoră necesita acum acțiuni decisive din partea noastră.
Deci știm că vei pierde 82.000 de lire pe an din subvenție.
În următorii câțiva ani, vei primi zero lire la hectar.
Dispar toate subvențiile directe.
Deci, s-ar putea să existe niște granturi și subvenții,
dar nu știm încă pentru ce.
Nu. Au spus: „Bani publici pentru bunuri publice.”
Deci, vor plăti fermierii pentru a oferi bunuri publice.
Nu înseamnă nimic. E doar un slogan.
Dar nu există absolut nicio bază, în acest moment, pentru acele cuvinte.
Fiecare fermier cu care am vorbit se întreabă ce va face în continuare,
ce va cultiva și ce nu,
dacă vor putea folosi glifosat, pentru că nu știu nimic.
- Nu știm ce vor face. - Da.
- Mă lasă fără cuvinte.
Cum spune FIFA: „Avem reguli noi în fotbal”,
și toate echipele se întreabă: „Ce, nu mai avem portari?
„Avem două mingi? Va fi mixt, bărbați și femei?
- „Ce se întâmplă nou?” - Sunt reguli noi.
Și spun doar: „Nu știm, vor fi reguli noi.
„Dar nu știm care sunt alea.” „Dar sezonul începe săptămâna viitoare.”
Corect. Deci, există o oarecare frustrare.
Oricum, ascultă.
Lăsăm guvernul să facă ședințele
și să selecteze comitetele ședințelor și toate acele prostii.
La dracu'! La dracu' cu toate!
Deci, iată planul meu.
Da?
Vaci.
Vaci?
Știu că oile au fost un dezastru.
- Da. - Dar vacile...
Da.
- Pentru că se balegă. - Așa este.
Balega este bună pentru sol.
- E bună pentru sol? - A doua zi, pui găini
pe locul unde ai balegă, iar găinile mănâncă viermi
- ... din balega de vacă... - Da.
... și calcă găinațul lor și balega vacilor, băgându-le în sol,
- ... îngrășându-l și tot așa. - Da.
Până când întreaga fermă este revigorată.
Mutăm vacile din loc în loc. Până la urmă...
- Este vorba despre sol. - Exact.
Deci, te întorci la agricultura de modă veche.
- Ăsta este planul meu. - Vaci?
Vaci. Da.
- Câte vaci? - Nu știu.
Vacile ar putea face tuberculoză din cauza tuturor bursucilor.
- Suntem într-o zonă cu risc ridicat. - Omorâm bursucii.
Nu putem omorî bursucii.
- De ce nu putem omorî bursucii? - Nu este permis.
Dar dacă ne ucid vacile?
Tot nu putem omorî un bursuc.
Vedem atunci ce facem.
Dar, iată următorul meu plan. Ești pregătit?
Transformăm hambarul de miei, de care nu mai avem nevoie, în restaurant,
și vindem acolo carnea de vită.
Propria noastră carne de vită, sacrificată la noi,
pregătită și servită într-un restaurant unde stai jos și ai...
Vom avea și miel. Mai avem oi.
- Da. - Deci avem carne de vită sau miel.
- Avem propriii cartofi. - Da.
Avem făină pentru sos. Avem mentă pentru sos de mentă.
- Avem. - Avem hrean.
Avem grâu dur,
- ... putem face propriile paste. - Paste.
Un restaurant unde totul, tot ce mănânci în el,
a fost produs la Diddly Squat.
Genial! Doar că detaliile pentru a obține totul sunt...
Da, uită-te aici.
- Nu. - Imaginea, uite.
Luăm vaci Holstein.
- Vaci de lapte. Ai spus „le mănânci...” - De unde știi... Ce?
Când ai spus să le mănânci... Asta e o vacă de lapte.
Există costuri pentru amenajarea unui restaurant.
Nu mă pricep la asta.
- Vin și trec. - Da.
Știu că există o rată de eșec de 80%, dar am un plan.
Să fiu unul dintre cei 20%.
Știu, totul e aici. Trebuie să fii puțin entuziasmat.
Eu, doar...
Deci, oricum, acesta este planul meu.
- Vrei să găsesc niște vaci? - Da.
Cât Charlie s-a dus să cumpere vaci, am revenit la recoltare. Dar n-am făcut-o.
Pentru că în următoarele patru zile,
a plouat îndeajuns încât să țină culturile ude în mod constant.
Deci, presupunând că și azi va fi o zi pierdută...
La naiba! O tăietură mare în asta!
... am decis să schimb toate anvelopele de pe tractorul meu.
Deci, chestia amuzantă este că ăla este, probabil, aer german de 14 ani.
Da.
Ai nevoie de ajutor?
Am întrebat eu, sperând că veți refuza.
Ce părere ai de asta?
Ce dracu' faci?
- Porumbul este gata. - Ce?
Porumbul este gata. Trebuie să mergem acum.
Ce faci? Ar fi trebuit să faci asta pentru iarnă.
- Asta se face iarna. - Nu erau uzate iarna.
Grozav. Ne vedem în aproximativ o oră.
De ce nu începi?
Mă voi apuca de treabă și tu te joci făcând asta.
Văzând că am multe probleme,
montatorii au pus noile anvelope în timp record.
Și, apoi, m-am dus să-mi atașez remorca,
sperând că de data aceasta nu voi fi la fel de stângaci.
Bun.
Nu.
Rahat.
Pete?
Da?
Ce se întâmplă?
Vârful acela galben iese în spate?
- Nu. - Dar acum?
- Nu. - Nici acum?
- Nu. - Acum?
Nu.
Doamne! Te rog, nu-l lăsa să se întoarcă și să vadă că iar se întâmplă asta.
Pui asta aici.
- Da. - Este complet sigur.
Anul trecut mi-ai tot spus cât de periculos este.
Spatele tractoarelor sunt periculoase, dar folosim o rangă.
Bun...
Ține acolo, iar eu voi continua să...
- Iese cârligul? - Nu.
- Nu? - Nu.
Încă nu ai rezolvat-o?
Explică-mi cum fac.
- Exact. - Vezi ce fac greșit.
- Da. - Dar nu țipa la mine.
- Am încercat din greu. - Bine.
Bine. Gata?
- Da. - Ține apăsat butonul de oprire.
- Da. - Acum, apasă „sus”.
Acum, apasă „jos”.
- Chestia aia a ieșit acum? - Da.
Da, păi... Mă enervează pentru că nu a...
După ce mi-am înhămat remorca,
puteam reveni, în sfârșit, la recoltare.
Rază de soare, haide, continuă să usuci!
În primul rând, am recoltat un copilaș.
Asta sigur ajunge la știri, nu-i așa?
Jeremy Clarkson a tocat un copil.
Burberry. Un copil din clasa muncitoare.
Vedeți, asta e problema. Uitați. Acest orz a stat aici
și a început să încolțească, să germineze, să crească.
Uitați-vă.
Ăsta e ud fleașcă.
Kaleb spune că trebuie să-l întind pe placa de beton,
folosind manipulatorul telescopic,
și să pun deasupra tot ce am recoltat acum,
și apoi se va amesteca în camion,
iar media va fi în regulă.
Mor!
Am găsit ceva în agricultură la care mă pricep.
O să spună: „Nu ai făcut tu asta!”
Nu trebuia să scoți părțile verzi înainte?
Ce?
Nu trebuia să elimini părțile verzi înainte?
Cine a spus asta?
- Kaleb. - Nu, nu a spus-o. Sau a zis?
Da.
Ai făcut o treabă bună.
- Este destul de bine? - Nu e rău.
Am terminat. Am scos toți lăstarii mai întâi.
Bună treabă.
Am tras din greu,
și, în următoarele două zile, am reușit să recoltăm orzul rămas
și toată rapița înainte ca ploaia să înceapă din nou.
Din fericire, am putut folosi bine timpul,
pentru că Charlie mi-a găsit niște vaci la care să mă uit.
Deci astea... Cumpărăm vaci sau boi?
- Cele de reproducție vor fi, clar, vaci. - Da.
Dar, au și câteva exemplare pe care le putem îngrășa pentru a le tăia.
- Unele ar putea fi și viței, dar... - Corect.
Sunt viței înainte să devină tauri.
- Sunt boi? - Da.
- Sunt? - Pentru că nu au fudulii.
- De ce nu au? - Îi castrează. Îi controlează mai ușor.
- Dacă... - Ce?
Ei bine, este mai sigur să se ocupe de un bou dacă nu are testicule.
Asta nu are sens. Dacă cineva mi-ar tăia biluțele, nu aș fi așa sigur.
Nu produci cantitatea de testosteron produsă de un taur.
Lisa întreabă: „Putem lua unele cu gene lungi?”
Nu sunt sigur că e făcută pentru această viață de fermier.
- „Genele lungi”? - A spus: „Vreau
- „... să aibă gene frumoase, lungi.” - Putem lua niște gene lungi.
Într-un final, am ajuns la Tim, la ferma crescătorului de vaci
din Northamptonshire.
- Silverstone face zgomotul ăsta? - Da.
M-am gândit că îl vei opri.
Este întotdeauna atât de puternic?
- Da. - De cele mai multe ori.
Ale naibii mașini, pe bune!
Iată-vă!
- Ăla e un bou. - Aceștia sunt bouții.
Ce este un bou?
Este un mascul fără fudulii.
- Exact, adică... - Fără biluțe.
- Deci, sunt pentru sacrificare. - Aceștia sunt pentru mâncare.
- Exact. Aceștia sunt reproducere. - Toți sunt pentru reproducere.
Aceștia nu trebuie să fie mâncați.
- Ăstora le poți da nume. - Da.
Niciodată nu am... Parcă aș fi într-o toaletă publică.
Se opresc vreodată?
- Da. - Uită-te la ele. Amândouă fac.
Este... Uită-te la ele.
- Este mult bălegar. - Da.
- Asta ne dorim. - Bine.
- Bălegarul e bun. - Da.
Vreau asta pe câmp. Nu mai folosesc atât de mult azot.
De aia mi-a venit ideea. Apoi m-am gândit,
- ... Boris a semnat acordul cu Australia. - Da.
Nu iese nimic bun din asta, după părerea mea.
- Nu, deloc. - Vine carne de vită ieftină, rea.
Dacă avem vită hrănită cu iarbă și un restaurant,
nu-mi fac griji de concurența australienilor.
Carnea asta va fi, probabil, una dintre cele mai bune pe care ai mâncat-o.
- Serios? - Da.
Ești grozavă.
Ai o față bună.
Jeremy, nu le lăuda... Nu uita, trebuie să fim de acord cu un preț.
- Știu. Dar îmi place fața ăleia. - Băieți, vorbiți. Continuați.
După ce am admirat, a fost timpul să alegem ce să cumpărăm,
ceea ce presupuneam că va fi simplu și direct.
Sunt patru vaci și viței aici, patru vaci și viței acolo.
Așa am avea vaci experimentate cu vițeii lor.
Apoi, vor fi gata de Crăciun.
Peste un an.
- Da. - Aceștia vor fi.
De aceea avem nevoie de alții...
- Aceștia vor fi într-un an? - Da.
- Pe vremea asta... - Da.
- De aceea trebuie să luăm alții... - Da. Doamne, chestia asta e complicată!
Deci, trebuie să luăm unii care vor fi...
Vacile pe care le luăm trebuie să fie gestante primăvara viitoare.
Vor făta primăvara viitoare.
Nu, gestante primăvara... Nu, să fete...
Scuze, să fete primăvara viitoare.
- Deci, vrem 12 vaci. - Douăsprezece vaci.
Nu. Avem opt vaci aici. Câte avem aici? Nouă vaci?
Opt vaci cu viței.
Și s-ar putea să avem niște juninci.
Și, apoi... Nu. Junincile vor fi gata de tăiat înaintea vițeilor?
Nu. Ele sunt stocul tău de reproducere.
Vor fi gestante. Așa le ai pe cele 12.
- Doamne! - Vom primi tăurașii
pentru reproducere, pentru îngrășare.
Nu-ți face griji. Știu ce să iau.
Era timpul să discutăm prețul pentru orice aveam de gând să cumpăr.
Cât este o vacă?
Vaca cu vițel sunt în jur de 2.200 de lire sterline.
Asta ar însemna că sunt la același preț ca o Alfa 159.
- Nu știu ce este aia. - Alfa Romeo 159.
Cum poți trăi în Silverstone și să nu știi...
Există riscuri. Îl iei, îl hrănești.
S-ar putea să moară cel mic.
- Ca o Alfa Romeo. - S-ar putea să-ți lovești Alfa.
- Da. - Exact.
Nu, va muri de la sine. Și cât este o junincă?
Junincile alea?
În jur de 1.800 de lire.
1.800 de lire?
- Cam așa. - Stai puțin.
Stai puțin să-mi scot calculatorul.
- Deci am avea 20 în total, 20 de animale. - Corect.
Corect. Sunt 25.000 de lire.
Da. Cred că putem negocia.
- Vacă, vițel, 2.000 de lire. - 2.100?
2.000 de lire.
- 2.000 de lire atunci. - Junincile,
- nu am discutat despre ele. - Sunt un pic prea mult.
Nu pot lăsa prețul mai jos de 1.500 de lire.
- 1.250 de lire. - 1.500 de lire. Trebuie!
Le livrați?
- Da. - Asta e minunat!
1.450 livrate.
- De acord. - De acord. Cu ce? Cu 1.450 de lire?
- Ne-au terminat. - Da.
Să batem palma!
Nu știu ce am cumpărat.
În dimineața următoare, era încă prea umed pentru a treiera grâul.
L-am chemat pe Allan, constructorul, pentru a-i spune ideile mele
pentru restaurantul-magazin al fermei.
- A plouat în fiecare zi. - Of, nu!
Nu prea mult, dar suficient pentru a uda cultura.
În prezent, există bănci și mese în hambar
pentru ca vizitatorii magazinului să poată servi ceva și să admire priveliștea.
Dar, cu restaurantul, voiam să ridic ștacheta.
Iată planul meu. Clar, podeaua trebuie betonată.
- Da. - Toaletele vor fi în acel colț.
- Da. - Atunci, asta e bucătăria.
- Aici e închis. - Da.
- Da? - Bine.
- Da. - Da.
Apoi, totul până aici, sticlă.
Deci, stai aici.
Ai o priveliște fantastică.
- Pădurea Wychwood. - Da.
Evident, pe aici va intra ploaia.
Va trebui să închidem aici.
Acesta era indiciul că Allan va deveni și mai derutant decât un vânzător de vaci.
Pe celălalt acoperiș, cel din tablă.
Este izolație tip sandwich.
Totul se dă jos, se pune la loc, se pune scândură, apoi se întoarce.
Lăsăm acoperișul, izolăm între, apoi punem plăcile dedesubt.
Cu o barieră anti-umezeală, prin care să intre aerul, în spate și jos.
Fațadă cu scânduri verticale.
O ai pe aceasta mai lată decât cealaltă din față.
Arată ca o turelă de castel.
Dacă bate acolo, pe spate, se infiltrează, nu-i așa?
Numai că astea sunt tratate.
Trebuie să le tratezi. Altfel, nu țin nici doi ani.
- Ai o Klargester aici. - Ce?
Ai o fosă septică într-o Klargester aici. Un BioDisc.
După această explicație a venit inevitabila notă de plată comică.
- Ai putea să-mi spui prețul în mare? - Da.
Ai vreo idee cât ajunge?
- 250.000 de lire. - Nu, nu se poate!
Ba se poate, nu-i așa?
Geamul este termopan și respectă normele de siguranță în construcție,
sănătatea și siguranța persoanelor care vin aici.
Știu că vorbești, pentru că gura ți se mișcă,
dar tot ce pot simt este interiorul meu tremurând
- ... la modul în care ai formulat suma. - Da, bine.
Deci, tocmai am tradus asta într-un un sfert de milion de lire.
Da.
Pentru a placa un hambar care este deja aici.
Allan,
te duci după colț, intri în Mercedesul tău.
Și te duci acasă. Mă rog...
- Șoferul te duce acasă. - Da.
Nu, nu este o problemă.
- Este o problemă. Sunt mulți bani. - Da. Sunt.
Gândește-te bine, fă calcule. Să găsim cifra potrivită.
Trebuie să plec. Facem teste de umiditate.
S-ar putea să treierăm ceva azi.
Da, dacă rămâne uscat. Da.
Și chiar a rămas uscat.
- 15,4. - Este îndeajuns.
Hai s-o facem!
Pe eticheta pâinii ar trebui să scrie: „Poate conține urme de urechelniță.”
Unde sunt, e bine, dar sper că se va îmbunătăți
pe măsură ce ajungem în mijloc. Pare mai gros, mai înalt acolo.
Cel mai elegant șofer de combină din lume, Simon.
Știi, a intrat odată la McDonald's și a cerut tacâmuri.
- Ce? - A intrat la McDonald's
și a cerut cuțite și furculițe.
De unde e tot... Este praf de urechelniță?
Imaginează-ți că ești urechelnița... Dintr-o dată: „Of, Dumnezeule!”
Nu. E prin chestia roșie, apoi pâlnia,
te gândești: „Dumnezeule. Este groaznic!” Apoi, pornește ventilatorul și te suflă
în văzduh. Ai doi centimetri și sari la șase de metri în sus,
e ca și cum ai fi aruncat în spațiu.
Apoi ești aruncat și te gândești că, efectiv, zbori
și ajungi într-o remorcă,
și ești dus la moară, unde ești măcinat.
Este un sfârșit oribil!
Au cerut proteine în grâu. Le-am dat.
Le-am dat proteine. Gândește-te la pâinea noastră ca la o keema naan.
Ce este o keema naan?
Restaurantul indian.
Nu ai fost niciodată la un restaurant indian?
Nu am fost.
Există restaurante unde primești curry.
Da.
Știi, și-a descris copilul zilele trecute ca fiind străin.
S-a născut în Oxford!
M-am născut în Chipping Norton, ca toată familia mea.
Și fiul meu s-a născut în Oxford. E străin.
Vremea a ținut cu noi.
Și, după două zile lungi, am treierat și ultimul câmp de grâu.
Deci, așa cum este tradiția pe aici,
șeful de la securitate s-a întors la muncă.
Da. Avem un pic...
Da.
Ce? Este cea de-a 52-a recoltă aici?
Ei bine, 52... Nu, e a 51-a. Nu, îmi amintesc că este a 54-a.
O să-l întreb. De fapt, nu are nici un rost, nu?
Proletari din toate țările, începem!
Uitați aici! Este echipa de elită.
Gerald, pe combină. Kaleb și Jeremy, pe tractoare.
Înainte de a-i da drumul, totuși,
noua super-combină a lui Simon a început să facă zgomote la Gerald.
Bună, Gerald, sunt Simon. Care este problema?
Vreau să spun, cum...
E doar o încărcătură...
Caută o cruce. Apasă acea cruce!
Apasă butonul de evacuare.
Apasă butonul de evacuare, Gerald.
Ferma Diddly Squat.
În cele din urmă, copilul expert în tehnologie a rezolvat problema.
Trebuie să fie cu putere. Apasă ca lumea.
Când a venit seara, am terminat de adunat grâul.
Gata, asta este. Recolta anului 2021 este gata,
iar acum, vaci!
Bun...
Aici.
- Ce faci? - Mă echipez pentru asta.
Nu-mi place creozotul după ce mi-a intrat în ochi data trecută.
- Mimoză, nu alta! - Mimoză?
- Ești o mimoză. - Nu sunt.
Uite, țin creozotul...
Aș fi putut continua dezbaterea despre diferența dintre generații ore întregi,
dar Kaleb și eu trebuia să îngrădim un câmp pentru noile vaci.
Și chiar nu mi-a plăcut să pun 280 de stâlpi de gard
folosindu-i ucigașul medieval.
Mai sus.
Așa că, în schimb, am angajat niște combustie internă.
Ăsta este sfârșitul afacerii tale.
De ce ai angaja vreodată
un contractor de garduri când ai SoloTrak?
Bine punctat.
SoloTrak. Deci, o faci pe cont propriu.
- După ce-mi explici cum funcționează. - Și apoi pot să plec?
Explică-mi doar cum funcționează.
Dacă îl întorci și-l parchezi acolo, îl vom întoarce.
Oprește!
După ce am poziționat mașina și ne-am pus echipament de protecție pentru mimoze,
am început.
Bine. Lovește în jos pe asta.
Asta e o mașină dată dracu', nu-i așa?
Frumos!
Această mașinărie complexă pe șenile ascundea și alte șmecherii.
Continuă, continuă!
- Este tensionat? - Jos este întins bine.
Continuă.
O ții strâns?
- Ce se întâmplă dacă se rupe? - Ar durea.
Vrei să o curăț?
Bine că porți cască de protecție!
Bine că ești o mimoză. Sau ești generația X? Ce ești?
- Ce vrei să spui? - Te-ai născut în secolul al XX-lea?
- Așa e, nu? - Nu, 1998.
Asta e...
Secolul al XX-lea este 20... Nu, din 2000 încoace, nu?
Nu. Uite, suntem în secolul al XXI-lea acum.
Serios?
A doua zi, gardul era terminat,
exact la timp pentru sosirea noilor rezidenți de la Diddly Squat.
Elegant camion!
- Este, nu-i așa? - Da.
Ascultă!
Din păcate, Kaleb nu este aici să vadă. A plecat acasă să-și eutanasieze câinele.
Îngrozitor de-a dreptul.
Bine.
Bine ați venit!
Uitați, noua voastră casă.
- Deci, ăsta e un vițel. - Da.
- Aceasta sunt mamele lor? - Da.
Uită-te la ele. Este extraordinar!
Deci, tu ești o doamnă-vacă.
Tu ești un domn-vacă. Doamnă-vacă.
Doamnă-vacă.
Întotdeauna am fost ușor speriat de vaci,
dar tu nu arăți înfricoșătoare. Uită-te la părul tău.
M-am documentat și, de fapt,
sunt mulți oameni omorâți de vaci în fiecare an. Mulți!
Adică, mai ales hoinari, ceea ce, evident, este bine.
Acest lucru este satisfăcător. Știu că oile erau satisfăcătoare
inițial și au devenit repede nesatisfăcătoare,
dar nu văd cum astea ar putea fi o pacoste.
DIN EPISODUL VIITOR
Vacile au scăpat!
Rahat!
Doamne, unde ești? Fern!
La dracu'!
Subtitrarea: Ana-Monica Cojocărescu
Redactor: Robert Ciubotaru