CLARKSONS GÅRD
Det är högsommar
och en vanlig dag på gården ser ut så här.
Jag går upp kl. 06.30 och efter lite kaffe
släpper jag ut hönsen.
God morgon.
På vägen tillbaka plockar jag svamp till lunch.
Sen matar jag fiskarna.
Hemma sätter jag igång med tomatsåsreceptet
som jag lagar till gårdsbutiken.
Jag lägger i några chili och färsk koriander
och låter det puttra
medan jag lagar ett staket som jaktlaget påstår att de inte haft sönder i vintras.
Sen klipper jag vildblommorna jag sått, för så gör alla trädgårdsmästare.
Man väntar tills växterna ser bäst ut,
sen beskär man dem, så att de inte ser så bra ut längre.
Sen plockar jag grönsaker som Lisa kan sälja
till några kunder i Atlanta.
Jag har hittat rabarber också, så jag plockar dem också.
Sen skyndar jag till butiken med dem.
De här rabarberna behöver tvättas.
Jag kastar allt jag plockade dagen innan
för det säljer inte, ingen gillar grönsaker nuförtiden.
Sen rör jag i tomatsåsen innan jag ger mig av för att kolla bina.
Kom igen, iväg med er.
Och fåren och lammen.
Sen börjar jag dagens stora jobb.
Det finns alltid ett.
Idag måste jag städa bort halmen och fårspillningen i ladan.
Men eftersom jag inte har en skopa fram på traktorn,
måste jag be Kaleb ta ut snöplogen från den andra ladan.
-Varför kan du inte göra det? -Lamborghinin får inte plats här.
Jag visste meddetsamma att han inte var nöjd
för han tycker att min traktor är för komplicerad.
Din traktor är skit.
Sen, när jag äter svampen, som jag plockat tidigare,
kokt i gräddsås och lagt på rostat surdegsbröd
med persilja från trädgården,
ringer mina medarbetare
och säger att fåren har rymt och går på vägen.
Jag kör dit och ser att fåren inte har rymt.
Men nu sitter åtminstone plogen på framsidan av traktorn,
så jag beger mig till lamningsladan och genast
ser jag att den inte får plats där heller.
Jävlar.
Jag kopplar sen på en 80-årig dödsfälla
bak på Lisas traktor, och använder den istället.
18.25
Det börjar bli sent så jag skyndar hem för att krydda tomatsåsen
innan jag ger mig ut för att mata fiskarna igen och samla in äggen.
Sen går jag och lägger mig med vetskapen att snart...
...blir det verkligt mycket att göra.
KAPITEL 8 SKÖRD
Ett av extrajobben i våra nya, mer upptagna liv,
var att göra ett dagligt fukttest på grödorna.
Med Charlie på semester föll uppgiften på Kaleb och mig.
-En erfaren gammal bonde... -Ja.
...känner fukten i skidan bara genom att bita i den, eller hur?
Ja, de gör så här. Jag har sett dem göra det.
De öppnar den, de är allvarliga när de gör det.
De gör så där och sen...
"Det är 12."
-Och de har rätt. Vet de? -Ja, absolut.
Jag kan inte för jag är ingen erfaren gammal bonde.
-Nej. -Och du kan inte, för du är så grön.
Vi har den här maskinen.
Har du använt en sån?
Låt mig tänka.
Titta där. Vi fyller den med raps.
Fyller den?
Kan vi få en bildtext: "Flera timmar senare"?
FLERA TIMMAR SENARE...
Har du lite mer?
Sen gör du så, titta. Och sen...
Så om det står mindre än sex,
har vi problem och kan inte skörda.
-Ja. -Om det är mer än...
-Nio. -...nio.
Då är det för blött.
Redo? Den testar.
Det är 8 % fukt, vilket betyder?
Perfekt. Vi måste ut hit.
Nu kör vi!
Men vi kunde faktiskt inte göra det.
För att skörda rapsen behöver jag en skördetröska
och jag har ingen
för de kostar en kvarts miljon pund,
så jag måste hyra en.
Problemet är att alla andra bönder i området
har varit ute och kollat fukten på åkrarna
och de kommer alla att dra samma slutsats.
De kommer också att försöka hyra.
På kontoret blev mina värsta farhågor besannade.
Tre dagar?
Inget före det?
Nej, jag har hans nummer.
Ja, du har gissat rätt.
Nej, jag vet.
Han tar hand om sin egen gård först.
Okej, nej, tack för att du tog dig tid.
Jag gick ut och vart jag än tittade, blev jag påmind om
att jag verkligen var helt grön.
Det finns en skördetröska där och där.
Ja, där är en till.
Alla gårdar har en skördetröska.
Sent på eftermiddagen hade jag inte kommit nån vart.
37, 42...
Men sen vann Kaleb högsta vinsten med en kompis som jag kan kalla "Jesus",
även om han heter Simon.
Jag har bara två åkrar kvar,
så jag skulle kunna bli klar i kväll.
Ja.
Och komma upp till dig i morgon.
Då kan vi börja skörda.
Nästa morgon,
med skördetröskan klar, var det full beredskap.
-Det här är perfekt. -Ja, vilken dag.
Jag vet.
Traktorerna kommer att köra igenom här hela dagen,
så jag ska försöka flytta grindstolpen.
Den är ganska... Ja, det var det jag menade.
-Jag tror inte att du hjälpte till. -Jo...
Det här är din stora dag, Lambo.
Vi har sett fram emot det här.
8,9.
Jag ska åka och koppla.
Efter ett helt år
av att ha sett Kaleb koppla saker till traktorer,
trodde jag inte att jag skulle ha problem med att koppla min Lambo till ett släp.
Jag gör så, sen så, inte så.
Den kommer inte ut.
Det måste vara nåt jag har glömt.
Vad har jag glömt?
Inte det.
Det fanns bara en lösning.
Få Kaleb att göra det.
Vänta!
Du är redo.
Vi åkte iväg till gårdsbutiken
för att träffa Jesus.
Det är fredag, 11.40.
Vädret blir sämre på söndag morgon.
Så vi måste göra fyra dagars skörd på en och en halv dag.
Det kan bli en lång dag.
Luftkonditioneringen fungerar inte.
Jag har för mycket att göra för att fixa det nu.
Antingen där, eller där.
Det är bra där.
DIDDLY SQUAT GÅRDSBUTIK HÄR
Vi måste förmodligen jobba hela natten.
Där inne finns toalettrullar.
Om de tar slut, säg till.
-Har du köpt toarullar? -Ja.
Jag har varit utan förr.
Titta!
Vi har en skördetröska.
Den är här.
-Det är Simon. -Det är Simon.
Har han berättat hur man gör? Gör vi det medan vi kör?
Ja.
Sen diskuterade vi nåt som skulle göra det ännu stressigare.
Det är ett ovanligt år för kornet och rapsen
att bli klara samtidigt.
-Ja, mycket. Nästan unikt. -Mycket ovanligt.
-Normalt är kornet klart mycket... -Två eller tre veckor tidigare, ja.
-Och sen rapsen... -Ja.
-Det är bara den torra våren, då? -Ja.
Här kommer den.
Och vi är igång.
Min första skörd.
De är jäkligt smarta. skördetröskorna, eller hur?
De är grymma.
Ja, de skär av grödan,
öppnar skidan, tar ut de små...
Den stora maskinen tar ut de där små fröna som om:
"Behöver inte det och det. Men behöver det där."
Och den mäter hur mycket frön den har tagit ut.
Det är bara... Jordbruk är fantastiskt, eller hur?
Adrenalinet sprudlar, jag sprudlar.
Klockan tre på morgonen kommer jag fortfarande att hålla på.
Du kommer vara slut.
När skördetröskan nästan var full
manövrerade Kaleb den i rätt position.
Stanna där.
Det är första omgången som kommer ut.
När han hade fyllt på två laster från skördetröskan...
...begav han sig till ladan för att lasta av.
Medan han höll på med mitt 1800-talssläp...
Herregud.
...peppade jag mig själv inför min första omgång.
Jag väntar bara.
Den gula lampan lyser och det säger mig att tanken är 80 % full.
Jag är på gång. Nu gäller det.
Nu kommer jag.
Inte fort, nej, inte fort.
Måste längre tillbaka.
Just det, jag fyller på längst bak först.
Jag behöver ett öga där och ett där för att se.
Jag behöver vara en duva.
Det är snett.
Nej, jag har stannat.
Fortsätt.
Jag kan inte. Åh, nej.
Jag måste vara där framme.
Vänta, vad behöver jag göra? Sakta ner.
Redo, försiktigt...
Åh, nej, skit.
Snyggt jobbat, det mesta hamnade i mitten.
Jösses, vad svårt!
Allt är omvänt, så om jag tittar här,
över min axel, och tänker: "Det är där bak",
då måste jag sakta ner.
När det är där bak, sakta ner.
När det är där framme, öka takten.
Lyckligtvis, blev det inga avbrott under min nästa runda.
Allt gick bra.
Alla dessa racerförare talar om precisionskörning,
de vet inte vad ordet betyder.
Sen stressade jag iväg för att lasta av,
fullt medveten om att ha klagat i flera år
på traktorer som stoppar trafiken
så satt jag nu i en traktor och stoppade trafiken.
Ni borde alla ha stannat vid gårdsbutiken,
då hade ni inte fastnat här.
Tillbaka på gården var det viktigt att lasta av säden fort,
så att jag kunde komma tillbaka till åkern innan skördetröskan var full igen.
Underbart.
Sen backa... Vänta. Om jag svänger ditåt.
Backa...
Ja.
Min vinkel var fel.
Om jag backar och vrider åt det hållet kör jag höger.
Ja, sådär.
Gud.
Vänta. Var uppmärksam, Jeremy.
Vrider jag ditåt, bakre delen bort.
Herregud, det är helt omöjligt.
Efter endast sex försök, vilka lätt hade kunnat redigeras bort,
var det mycket modernare, hyrda släpet inne.
Ja.
Skit.
Jösses, vilken tur, jag berättar inte det för Kaleb.
Vädret höll i sig,
så vi jobbade som ett team för att täcka så mycket mark som möjligt.
Den här åkern är enligt min karta, 54,8 tunnland,
och om vi haft bra väder
kunde vi vänta oss raps för 23 500 pund.
Jag tror inte att det blir så mycket.
Jag skulle vilja ringa och fråga Charlie, men han är på semester.
Så vi gör 10 tunnland i timmen
och alla kanadensare faller av sina stolar och skrattar åt oss.
Det börjar bli varmt här inne.
Jag vrider upp luftkonditioneringen.
Kör ditåt...
Få ut det där...
...det betyder att jag kör höger, jag vill ditåt.
Jag ska försöka det en gång till.
Trots de idylliska arbetsförhållandena,
var det nåt som gnagde i mig.
Hur mycket säd skördade vi?
Vad står det på datorn, Simon?
På avkastningsskärmen står det
2,5 ton per hektar,
så det är ett ton per tunnland.
Men vad vi vill ha är ett och ett halvt tunnland.
Det blir bra fläckvis.
7,3. Det är okej.
Såvitt jag förstod
var det mesta vi skördade tvestjärtar.
Det var tusentals av dem.
Men jag fick höra att det var normalt, så vi fortsatte arbeta.
Då kör vi, jackan är på.
Det andra fältet gav bättre avkastning än det första... definitivt.
Vänta lite.
Man lägger i backen där, vi kör ditåt.
Helvete, det var fel håll.
-Det är som ett traktormöte. -Eller hur?
-Vi är klara med Picket's Piece. -Ja.
Vi håller på med Lower Washpool nu.
Sen har vi Bury Hill North, som är 45,7 tunnland.
Bäst du sätter fart, Jeremy.
-Lampan lyser. -Ja.
Nästa morgon, när vi återupptog skörden
var min första avlastning av tvestjärtar ännu svårare än normalt.
Han har parkerat sin bil på gården.
Det är nåt fel på honom.
Han kommer inte hitta den i första taget.
Men Kalebs irriterande parkering var det minsta av mina problem.
För till skillnad från igår var det mulet
och det bådade inte gott för morgonens fukttest.
-Tio. -Tio.
Ja.
Det är för mycket. Två procent över. Varför är det blött?
Det har inte regnat. Är det bara fukt i atmosfären?
Fukten i luften.
För det är fuktigare nu än klockan sju i morse.
Tja, vad gör vi?
Lyckligtvis fanns det en sak vi kunde göra.
Gå och testa kornet för att se om vi kunde skörda det istället.
-Hur lyder nyheterna? -14,7.
-Vad är gränsen för det? -15.
-Kan vi börja, då? -Ja.
Det var ganska lyckat.
Hörde du det, grabben? Det var lyckat.
Gör honom inte självgod.
Det jag har i släpet nu
kommer att hålla igång Wetherspoon's ett helt år.
Det är ölsäd.
Men när jag kom till ladan, insåg jag att jag hade ett annat problem.
Vad har vi kvar av rapsen?
Vi har en stor åker,
med runt 40 eller 50 ton raps kvar.
Var ska jag lägga kornet?
Hallå.
Var ska jag förvara kornet?
För ladan är full, vi kan väl inte blanda dem?
Nej, du måste förvara det vid flygfältet.
Bunkern jag byggde,
där kan vi lagra runt 400 ton korn.
Men det går inte för det ska regna.
Om det regnar kan vi inte lämna det där ute.
Nej, det blir blött och de avvisar det.
Du måste sälja det direkt.
Vad menar du?
Du kan inte lagra det, du måste dumpa det där uppe,
och sen sälja det direkt.
Vadå, idag?
Ja, helst idag.
Tillbaka på kontoret.
Okej, spannmålshandlare.
Ja, hej.
Jag behöver en lastbil idag.
Så du kan inte hjälpa till alls?
Efter några samtal gav det resultat.
Det är som ljuv musik.
Hej då.
Lastbilen är på väg.
Sen körde jag till lageranläggningen som Kaleb hade återuppbyggt,
efter att några otrevliga typer bränt ner den gamla under nedstängningen.
Det är som att vara nio och leka med sandslott. Jag gillar det.
Sen kom Kaleb med sin last.
Följt kort efteråt av lastbilen jag beställt.
Det är en smart lastbil.
-Väger den vad vi lägger i? -Ja.
-Gör den? Vad bra. -Ja.
Men när vi började lasta fick jag en obehaglig känsla
när jag insåg att säden från de 10 tunnland som vi skördat
skulle fylla lastbilen helt.
Och vi hade fortfarande 140 tunnland kvar.
Mitt enda hopp var att Kaleb inte skulle märka det.
Du skulle haft 20 lastbilar.
Tjugo lastbilar?
-Fram och tillbaka. -Tjugonio ton i varje?
Klockan är sex på en lördagskväll.
Vi får inte fler nu och det är söndag i morgon.
Och det kommer att regna i kväll.
Är vi helt fast då?
Ja.
Helt fast, vi kan inte skörda mer korn nu, för...
...du klantade dig. Du hade bara behövt ringa: "Hallå."
-Nej. Fel. -Jo.
Nej, jag gjorde misstaget för nio månader sen.
Vadå?
Jag sa: "Ladan är stor nog." Jag tänkte som i Yorkshire.
''Jag spenderar inte mer än 22 000.
Ladan är stor nog och allt får plats."
Jag trodde att raps skulle vara där,
vete och korn där.
De sa aldrig till mig... Du sa aldrig, om jag är ärlig...
Jag sa: "Din lada är liten."
Jag vet, men du borde ha sagt:
"Du inser väl att ladan kommer att fyllas av
-din raps." -Det gjorde jag!
-Det gjorde du inte. -Jo! Men du lyssnar inte.
Du lyssnar inte.
Nej, du stänger av.
Du vet inte ens vad jag säger nu, förmodligen.
Vad sa jag precis?
-Nåt om att stänga av. -Ser du?
Det är just min poäng.
Så på grund av mig, avstannade allt arbete
och Kaleb gav sig iväg hemåt.
Var är min jävla bil?
Jag ser den. Jag ser bakluckan.
Det visade sig
att nästa morgon behövde jag inte mina traktornycklar.
Vi kunde uppenbarligen inte skörda i regnet.
Även när det slutade regna
kunde vi inte börja igen förrän grödan hade torkat.
Så medan vi väntade,
använde vi tiden till att fixa ett annat jobb.
Vi lät lammen börja sin resa till söndagslunchbordet.
Vi tittar på fina lamm med bra kött.
De är rätt vikt, 44 kilo och uppåt,
redo att skickas till slakthuset, så att vi får lite gott kött.
Vad har vi, Ellen? Rätt vikt och storlek?
-Sjuttioåtta. -Sjuttioåtta.
Det är som om de vet.
Det är slagkraftig reklam för vegetarisk kost.
Men jag har sett slagkraftig reklam för kryssningar,
och gör det ändå inte.
När lammen hade försvunnit...
...och fälten torkat,
avslutade vi skörden av rapsen
och kornet.
Och sen sålde vi det vi hade fått till en spannmålshandlare.
Då var bara en gröda kvar...
...vetet.
Vad är det för nyheter?
16,6.
Fortfarande över.
Utan nåt grönt i behövs en vecka till.
Vi måste lämna det.
Tyvärr fick jag ett ganska oroande samtal.
Okej.
Okej, jag kommer lite senare.
Okej, tack. Hej då.
Wayne Rooney är död.
Hur min stackars bagge hade dött var ett mysterium.
Så efter att vi lastat in honom i den värdigaste likbil vi kunde hitta,
körde veterinären iväg med honom för obduktion.
Och ringde senare för att berätta att han dog av tarmvred.
Jag är förvånad över hur ledsen jag är över Waynes död,
för... det är jag.
Han var en del av en ritual som jag hade varje kväll.
Jag tog en promenad och gav dem lite mat
och de kom springande.
Jag kom ner nu
för jag ville se att Leo var okej.
Men han gömmer sig i den där busken.
Han kommer inte ut, inte ens för mat.
Tyvärr fick vi lämna min enda kvarvarande bagge till sin sorg.
För snart, var fuktnivån i vetet exakt rätt.
Hur lyder nyheterna?
14,4.
Och vi var redo att sätta igång.
Det fanns 96 tunnland av vete att skörda
och dess värde mättes annorlunda jämfört med rapsen och kornet.
Med vete, så volymen man får...
Tänkte säga: "är inte viktig", men det är den,
men inte lika viktig som kvaliteten.
Jag har en halv last där bak
och jag vet inte om det är en halv last med riktigt bra vete
som kan användas till bröd, eller
riktigt dåligt vete som måste bli djurmat.
Vi jobbade på och Kaleb
som desperat längtade efter sitt frisörbesök,
tog en paus för att fixa sin frisyr.
Hår.
Jag gillar det.
Det är åtminstone inte i ansiktet.
Strax därefter ändrades stämningen
för att Gareth Bale upptäckte att en grannbonde hade problem.
Titta till vänster, Jeremy. Det ser inte bra ut där borta.
Nåt brinner, eller hur?
Det är varje bondes mardröm.
En skörd i brand som orsakats av ett fel i utrustningen.
Jag är på väg, ge mig två minuter.
Två brandbilar är på väg.
Hur vet han det?
Hur vet du det?
Jag har kontakter överallt.
Jag tog en stund för att tacka Herren
för den pålitliga Lambon.
Och sen fortsatte vi arbetet.
Låt det gå mot bakre delen.
Tack vare Simons lugna och tydliga instruktioner över radion...
Det är bra, längre fram.
...blev jag ganska bra på att manövrera traktorn.
Typ framdelen på mitten,
vrid den närmare dig än mitten just nu.
Men senare den dagen
kom jag tillbaka efter en omgång till förvaringsladan
och såg att Simon ersatts i skördetröskan av en kollega.
Jag vet inte.
Jag vet inte vad han vill att jag ska göra.
Vill du att jag följer med på nästa tur?
Han har inte tänt lampan, men röret är ute,
så jag antar att han är redo.
Är jag där bak?
Ingen aning.
Skit också.
Inte ett ord.
Men till slut kom vi in i en rytm.
Han är 72, titta på honom.
Han sa till mig förra veckan:
han har skördat på den här gården i 50 år
och han ville inte missa det här året, trots covid.
Och här är han.
Jag väntar på att lampan ska tändas, Gerald.
Tänd lampan, så kommer jag tillbaka.
Okej, uppfattat.
Jag förstod inte, men...
I slutet av augusti var vårt arbete fullbordat.
Vi hade skördat 546 tunnland
av vete, raps och korn.
Åkrarna tog nu en välförtjänt paus.
Det kunde inte jag. Jag måste sälja vetet.
Så jag tog ett prov...
...och ringde Charlie, som nu när allt jobb var gjort,
var tillbaka från semestern
och bestämde möte vid den lokala kvarnen.
Där är den.
Provpåse.
Jag hoppades att mitt vete skulle hamna här,
och förvandlas från mjöl till bröd.
Då skulle jag få bra betalt för det.
VITT MJÖL TILL BRÖD OCH BULLAR
Men först måste mjölnaren Paul godkänna det.
Det här är din...
Nummer ett, Premier League...
-Premier League. -...malet vete.
-Inte Vauxhall Conference. -Nej.
Vi vill ha en Liverpool här. Du vet, toppen av ligan.
Man City, åtminstone.
Okej. Vi ska se vad vi kan göra.
Jag går in till vårt labb och vi kommer ut med resultatet.
-Hur lång tid tar det? -Okej. Fem minuter.
Bära eller brista-siffran, enligt Paul,
skulle vara procenten av protein i säden.
-Du ska sikta på 13. -Tretton procent.
Tretton är siffran.
Jag tror att det är 13,4 % protein.
Okej. Jag satsar på 12,6, 12,7.
Paul, vi vill veta om...
Ja, vi måste få veta.
Ska jag gå och testa det?
-Ja, tack. -Jag är... Ja.
-Bra. -Hej då. Älskar din hatt.
Medan vi väntade på att Pauls brödexpert skulle göra sin grej,
ville jag veta hur framgång skulle se ut i pengar.
-Hur mycket kostar premiumvete per ton? -185 pund.
Ja, och om det är hönsmat...
-...hur mycket? -150, 155 pund.
Så 185 pund per ton om det är bra kvalitet.
-Ja. -155 pund om det är hönsmat.
Ja.
När vi konstaterat att det är bra kvalitet,
ska jag köpslå med honom om ett pris då?
Du kan be honom antyda vad det är värt.
Kan jag säga att jag vill ha 200 pund per ton?
Det är en bra siffra.
-Låter bra. -Det gör det.
Säg 200 pund per ton,
och: "Jag säljer inte idag", och sen lastar du in det i bilen och kör.
Vi kan säga att jag inte säljer.
"Vi kommer att sälja det till dig, men..."
-Men inte nödvändigtvis nu. -Inte nödvändigtvis idag.
Han kanske säger: "Okej, bra."
Det kanske han gör.
Jag är värdelös på att köpslå.
Tiden för spekulation, var över.
Han är tillbaka.
Det viktiga proteinet,
den första siffran är ett.
Ja.
-Den andra siffran är tre. -Ja!
Sen har vi ett komma.
Ja, noll.
Nästa siffra är fem.
Nästan som...
-Hur visste du det? -Det är färgen.
Det är förmodligen det bästa jag sett hittills.
-Mycket bra. -Snyggt jobbat, Jeremy.
Nej, det var han och Kaleb.
Kan vi köpa det för att mala det i kvarnen
och sen skicka mjöl till Jeremy som han kan sälja i butiken?
-Ja. -Nej, vi måste köpslå.
-Nej, jag har rett ut det. -Vad menar du?
Du kanske känner till bilpriser, men jag känner till vetepriset.
Hur mycket kostar det då?
Runt 180-185 pund.
Fantastiska nyheter.
Ärligt talat, en guldstjärna.
Jag ska gå och bada i det.
Tack, Paul.
Det är faktiskt goda nyheter.
Skörden var klar och Charlie analyserade siffrorna.
Jag gick igenom posten
där jag hittade resultaten
från de senaste testerna på mitt flaskvatten.
"22 grader och 37 grader icke godkänt bakterieresultat."
Så vattnet går inte att sälja.
"Den totala bakterieräkningen bör vara noll
och den var över 10 000."
Inget misslyckande, utan en katastrof.
Tiotusen?
Det betydde att jag genast måste ta mig till gårdsbutiken
för att ta bort vattnet från hyllorna innan nån köpte det.
DIDDLY SQUAT VATTEN Inget skit i det.
Jag hade precis rätt maskin för jobbet
för jag hade återförenats...
...med en gammal vän.
Välkomna allihop
till det nya snabba Diddly Squat-fordonet.
Fantastiskt att få tillbaka det.
Om det klarar vägarna på Madagaskar
klarar det åkrarna i Chipping Norton.
Konstigt att jag aldrig kört den här i mer än 13 km/h.
Se på mig nu.
Jag räddar bokstavligen liv här, när jag gör det här.
Jag ska hämta vattnet.
-Varför? -Det är skit i det.
-Förlåt, vad? -Det är skit i det.
Det står att det inte är skit i det.
Det står att det inte finns skit i det, men det är inte rätt.
Det är fullt av det.
Jag vet inte vad det är. Det är inte avföring, utan bakterier.
Men vi spolar systemet med rengöringsmedel
och testar det igen.
Vad är det?
Svampar.
-Vadå? -Svampar. Stora svampar.
Stora?
-Jävla helvete. -Vet du vad man gör?
Skiva upp dem, doppa dem i ägg. Stek dem och det blir som en svamptoast.
Nej, men det är en svamp.
Ja, det är en stor svamp.
Vår åkersvamp här. Titta på det där!
De är fantastiska.
Allt var fantastiskt i gårdsbutiken.
FÄRSK LOKAL MJÖLK ETT PUND PER LITER
Vårt arbete bar äntligen lite frukt.
Orangutangvänlig vegetabilisk olja gjord av vår egen raps,
fanns redan på hyllorna.
Några dagar senare var våra lamm tillbaka.
-Din lammbringa urbenad och rullad. -Ja.
Bröstet att ugnssteka.
Dina kotletter. Din lever, dina njurar och färs.
Jag förlöste dem, födde upp dem, matade dem...
-Det gjorde du. -...vårdade dem.
-Älskade dem. -Älskade dem.
-Du dödade dem och styckade upp det. -Styckade det åt dig.
Klart att äta.
Det hade kostat 5 000 pund att föda upp och slakta lammen,
men de var så populära hos lokalbefolkningen...
Du vill ha två hela lamm, så det är fyra halvor.
...att det såg det ut som om vi kunde få tillbaka ett par hundra pund.
Vi ses. Tack så mycket.
Tack för att ni kom. Hoppas ni tycker om det.
Vem behöver snabbköp? En sak har fungerat.
God morgon.
-Vi har sju kvar. -Bra.
Det är allt vi har, sju, och klockan är bara 11.30.
Nån mer som vill köpa lamm?
Det är väldigt mycket att göra i butiken.
Det vore synd om vi måste stänga den
för att mjölken kommer för långt bort ifrån,
från Gloucestershire,
och vi får bara sälja saker från Oxfordshire.
Det här var mitt första jordbruksår nånsin.
Trots det bestämde jag mig för att fira på traditionellt sätt.
Så jag träffade Kaleb i min gamla lada
för att hänga en vetekärve i en av ekbjälkarna.
Det är som en fest.
Slutet av skörden, hänga upp den.
Förutom att hänga upp kärven
fanns det nåt mer att fira.
Använde de den här för att göra den?
-Det ser bra ut. -Det gör det inte, det ser löjligt ut.
-Betalade du pengar för det? -Ja.
Det är inte... Hur gjorde jag det?
Hur kan jag inte ens göra det ordentligt?
Jag skulle klättra upp, men jag kan inte.
-Varför inte? -Jag blev skjuten.
Vadå?
Jag blev skjuten i benet.
-Blev du? -Ja, ärligt talat.
Jag spelade fotboll med några kompisar
och han hämtade sitt luftgevär och råkade skjuta mig i benet.
-Skojar du? -I skenbenet.
-Med ett luftgevär? -Ett .22 luftgevär på fyra meters avstånd.
Jävla helvete.
Det är sårskorpa nu. Kulan sitter fortfarande i benet. Där.
-Men det var en kompis? -Ja, en kompis till mig.
Så han hämtade sitt gevär och siktade mot dig.
-Ja. -Vad sa du?
-"Sikta inte på mig, idiot!" -Hade ni inte bråkat?
Nej, vi har varit bästisar sen grundskolan.
Han sa att det var en olycka.
Hur kan det vara en olycka
att sikta ett luftgevär på nån och trycka av?
Jag vet inte.
Nästa samtal, misstänkte jag, skulle bli lika oroande,
eftersom det var dags att sitta ner med gladlynte Charlie
och ta reda på hur mycket pengar skörden hade genererat.
Vi är klara.
Skörden är över.
-Bra gjort. -Tack.
Hur känns det?
Det ska jag strax svara på.
Berätta siffrorna.
Ge mig sanningens ögonblick.
-Som du vet... -Nu kör vi.
Det har inte varit ett bra år...
...för jordbruk.
Jag läste i The Times igår
att det var det värsta året för bönder sen 1976.
Torr sommar. Jag minns den så väl.
Året för mitt slutbetyg, så jag har inget.
VETE - RAPS - KORN - TOTALT
Vi tittar på de översta rutorna. Titta på de blå.
Jag ska skrämma dig.
Förra året tjänade vi 226 000 pund på försäljning av grödor.
Det är före några kostnader.
Så 226 000 pund.
-Ja. -Och det här året 137.
90 000 pund mindre på samma område.
Det är nio...
-Vilket är helt otroligt. -Ja, "otroligt" är rätta ordet.
-Det är 90 000 pund mindre. -Ja.
Det är enormt, 40 % lägre.
90 000 pund är borta på grund av vädret.
Så var är kostnaderna, för hur mycket...
-Här är kostnaderna... -Vi spenderade...
-14 000 pund på utsäde. -På säd.
34 000 pund på gödsel och 20 000 pund på bevattning.
Så 68 601 pund.
Och sen har vi 68 457 pund av kostnaderna.
Det är Kaleb, det är maskinerna.
Så du har gjort en vinst på 144 pund från den odlingsbara gården.
Så faktum är
att bedriva lantbruk sju dagar i veckan i ett år på en 1 000 tunnland stor gård
har genererat en inkomst på 144 pund?
Det stämmer.
Lyckligtvis får man bidrag. När det försvinner...
Vad ska jordbrukarna göra?
Ärligt talat, vad ska de göra?
De utan Amazons film-team som följer dem
och Who Wants to Be a Millionaire? för att öka inkomsten?
Vad gör man när bidragen sjunker?
Det kommer bli en stor förändring, på landsbygden.
Det blir förmodligen 30 % färre bönder.
Men så är det med lantbruk nuförtiden.
Nästa gång en bonde gnäller om vädret...
...krama honom och köp honom en öl,
för han gnäller inte för att det är eländigt att jobba i regnet
utan för att det är tortyr.
Jag befann mig nu i ett dilemma.
Jag hade jobbat hårt hela året
och min belöning var 144 pund.
Även med bidragen och subventionerna
hade det varit bättre för mig att sälja
och sätta in pengarna på banken och leva på räntan.
Ändå hade det senaste året varit helt lysande.
Jag hade gjort så många saker jag inte trott att jag skulle klara.
Jag hade blivit herde.
Traktorförare.
Butiksägare.
Barnmorska.
Nyckelarbetare.
Ingenjör.
Och naturvårdare.
Allt i sällskap av Diddly Squats
oändligt glada och dysfunktionella familj.
Men skulle jag orka gå igenom hela cykeln igen...
...för mindre än 40 pence om dagen?
Det är en fråga som dyker upp nästan omedelbart
vid vår skördefestivalspicknick.
En sån.
Har det gått ett år och en dag sen vi började med lantbruket?
Ja. Lite mer.
Den stora grejen som jag måste reda ut nu är,
att realistiskt sett har jag ett val.
Antingen kan jag åka tillbaka till London och återuppta mitt gamla liv...
Ja, gör det.
-Du har inte hört "eller". -Nej. Gör det.
Jag tror inte att jag vill tillbaka till London nu.
-Nånsin? -Nej, jag trivs här.
Du gillar London. Du älskar London.
Och London passar dig.
Du har vänner i London.
Du har vänner, massor av människor.
Du har massor av vänner här.
Han vill ha kvar mig.
För jag är en kassako för honom.
Om du avväger det, skulle jag välja lantbruket.
Du är lycklig här.
Du har rätt, jag är lycklig här.
Vid lamningen sa jag att jag aldrig varit lyckligare.
Lammen kom och det var en fin dag.
Jag har aldrig varit lyckligare på jobbet.
-Verkligen? -Nej.
-Titta på färgerna. Hösten kommer. -Det är fantastiskt.
Det är alltid fantastiskt på gården, faktiskt.
Oavsett dag, så är det nåt som är väldigt vackert.
Saken är den att serien är slut nu.
Den här.
-Skål. -Sorgligt.
Men tack för all er hjälp under det senaste året.
Skål.
Tack så mycket, allihop.
Tack för ert tålamod.
Jag ska hoppa in i traktorn nu.
Följ med mig och sätt igång kultivatorn
så ska jag odla.
Jag trodde att du skulle festa ikväll.
I London.
DU HAR TITTAT PÅ...
PÅ...
...CLARKSONS GÅRD
Undertexter: Annika Vasiliadou
Kreativ ledare Monika Andersson