CLARKSON FARMJA
Itt a nyár közepe,
és egy átlagos nap a farmon most így néz ki.
Fél hétkor kelek, és egy kis kávé után
elindulok kiengedni a tyúkokat az ólból.
Jó reggelt!
Visszafelé szedek egy kis gombát ebédre.
Aztán megetetem a halakat.
8.45
Otthon dolgozni kezdek a paradicsomszószom receptjén,
amit a gazdaboltba szánok.
Pár chilit és friss koriandert teszek bele,
aztán lassú tűzön főzöm,
miközben megjavítom a kerítést, amire télen nem volt idő.
10.20
Aztán lenyírom az elültetett vadvirágokat, mert minden kertész ezt teszi:
megvárja, amíg a legszebb a növény,
aztán megmetszi, hogy ne nézzen ki olyan jól.
Ezután zöldséget szedek, amit Lisa eladhat
pár atlantai ügyfélnek.
Még rebarbarát is találtam, szóval azt is leszedtem.
És elsietek vele a boltba.
Ez a rebarbara, meg kell mosni.
Ahol kidobom az előző nap során leszedett dolgokat,
amit nem vittek el, mivel manapság senki nem szereti a zöldségeket.
11.50
Aztán megkeverem a paradicsomszószt, mielőtt kimegyek a méhekhez.
Gyerünk, menj!
És a juhokhoz meg a bárányokhoz.
Aztán nekilátok a nap nagy munkájának.
Mindig van egy.
Ma ki kell takarítanom a szalmát és a birkaürüléket a pajtából.
De mivel nincs vödröm, amit a traktor elejére tehetnék,
meg kell kérnem Kalebet, hogy hozza ki a hóekét a másik pajtából.
-Te miért nem tudod megcsinálni? -Nem fér be a Lamborghini.
Azonnal tudtam, hogy nem örül a dolognak,
mert szerinte a traktorom túl bonyolult.
Szar a traktorod.
Aztán amikor az előzőleg szedett gombát eszem
tejszínes mártással és kovászos kenyérből készült pirítóssal
és petrezselyemmel a kertből,
a munkatársaim hívnak,
hogy jelezzék, megszöktek a birkák, és az utakon kóborolnak.
Tehát odamegyek, és kiderül, hogy a birkák mégsem szöktek meg.
De legalább az eke már fel van szerelve a traktor elejére,
szóval az elletőpajtához megyek,
és azonnal rájövök, hogy nem fogok beférni.
Basszus!
Ezután egy 80 éves halálcsapdát szerelek fel
Lisa traktorjára, és azt használom a feladathoz.
18.25
Későre jár, szóval hazasietek, hogy ízesítsem a paradicsomszószt,
mielőtt ismét elmegyek halat etetni, és összeszedem a tojásokat.
Aztán elteszem magam másnapra, tudván, hogy hamarosan...
nagyon sok dolgunk lesz.
8. FEJEZET ARATÁS
A dolgosabb hétköznapok egyik pluszfeladata az volt,
hogy napi szinten nedvességet mértünk a terméseknél.
És mivel Charlie nyaralni ment, ez a feladat rám és Kalebre hárult.
-Nos, egy tapasztalt gazdálkodó... -Igen.
...csak megrágja, és megmondja, mennyi nedvesség van benne, igaz?
Igen, ezt csinálják. Már láttam ilyet.
Felnyitják, és nagyon komoly arcot vágnak.
Ezt csinálják, és...
"Tizenkettő."
-És igazuk van. Tudják? -Igen, abszolút.
Én erre nem vagyok képes, mert nem vagyok tapasztalt.
-Nem. -És te sem, mert még fiatal vagy.
Ezért van itt a gép.
Használtál már ilyet?
Hadd gondolkozzak!
Nézd, ezt a részt kell megtölteni a repcével!
Megtölteni?
Most kaphatnánk egy "Néhány órával később"-feliratot?
NÉHÁNY ÓRÁVAL KÉSŐBB...
Van még?
Most ezt kell csinálni, nézd! Aztán...
Szóval ha kevesebb, mint hat,
akkor bajban vagyunk, mert nem arathatunk.
-Igen. -És ha több, mint...
-Kilenc. -...kilenc.
Túl nedves, nem veszik meg.
Készen állsz? Oké, méri.
Na, ez nyolc százalék, azaz?
Tökéletes. Húzzunk innen!
Csináljuk!
De valójában nem csinálhattuk.
A repce betakarításához kombájnra van szükség,
ami nekem nincs,
mert negyedmillió fontba kerül,
szóval bérelnem kell egyet.
A gond csak az, hogy a környék összes gazdája
ma kiment a mezőre megmérni a nedvességtartalmat,
és ugyanarra a következtetésre jutottak,
szóval ők is bérelni akarnak egyet.
Az irodában valóra váltak a legrosszabb rémálmaim.
Három nap?
Előtte nem tudnak tenni semmit?
Nem, megvan a száma.
Igen, jól gondolja.
Nem, tudom.
Először a saját gazdaságában használja.
Rendben, köszönöm, hogy időt szakított rám.
Kimentem, és akárhová néztem, egyértelmű emlékeztetőt kaptam arról,
hogy tényleg én vagyok az új kölyök.
Nézzétek, ott és ott is kombájn van!
Ott is van egy.
Minden gazdaságban van egy kombájn.
Késő délutánra sem jutottam semmire.
...37, 42...
Aztán Kaleb megütötte a főnyereményt a haverjával, akit Jézusnak kéne hívnom,
bár Simon az igazi neve.
Ha minden igaz... Már csak két mezőm maradt,
szóval ideális esetben estére kész leszek.
Igen.
Aztán holnap a tiétek.
És arathatunk is.
Másnap reggel,
miután megvolt a kombájn, készültségben voltunk.
-Tökéletes. -Igen, micsoda nap!
Ugye?
Egész nap itt fognak járkálni a traktorok,
szóval arrébb teszem ezt az oszlopot, hogy könnyebb legyen.
Ez eléggé... Igen, pont így akartam.
-Te alig emelted. -De...
Jól van, ez a nagy napod, Lambo.
Egész végig erre vártunk.
Nyolc egész kilenc tized.
Megyek, csatlakozok.
Miután egy egész évig
néztem Kalebet, ahogy a traktorra akaszt mindenfélét,
gondoltam, simán tudom csatlakoztatni a Lambómat a bérelt utánfutóhoz.
Ezt csinálom, aztán ezt, aztán ezt nem.
Ez tuti, hogy nem jön ki.
Valamit biztosan elfelejtettem.
De vajon mit?
Nem ezt.
Csak egy megoldás volt.
Kalebbel csináltattam meg.
Tudod, mit? Várj! Hé!
Rendben, készen állsz.
Ezután a gazdabolthoz indultunk,
hogy találkozzunk Jézussal.
Péntek van, 11.40.
Vasárnap reggeltől front lesz.
Meg kell próbálnunk másfél nap alatt végezni négy napnyi munkával.
Elég hosszú nap lehet a mai.
Nem működik a légkondim.
Jelenleg nincs is pénz rá, hogy megjavíttassam.
Vagy így, vagy úgy.
Ja, így jó.
DIDDLY SQUAT GAZDABOLT - ITT
Lehet, hogy ma egész éjjel dolgoznunk kell.
Van bent pár tekercs vécépapír.
Ha a tiéd elfogy, szólj, oké?
-Tényleg hoztál papírt? -Igen.
Nem ez lenne az első, hogy rám jön a mezőn a cifra.
Nézd!
Van kombájnunk!
Itt van.
-Az ott Simon. -Az ott Simon.
Elmondta már, hogy kell? Vagy majd közben?
Igen.
Ezután megvitattunk valamit, amitől még nagyobb lett rajtunk a nyomás.
Fura, hogy az árpa és a repce
egyszerre áll aratásra készen.
-Igen. Sőt, szinte egyedi. -Nagyon szokatlan.
-Általában az árpa... -Két héttel korábban érik be, igen.
-Aztán a repce... -Igen.
-Ez mind a száraz tavasz miatt? -Igen.
Kezdődik.
És indulunk is.
Az első aratásom.
Átkozottul okosak ezek a kombájnok, nem?
Csodálatosak.
Igazad van, mármint levágja,
kinyitja, és kiszedi azokat a pici...
Egy ekkora gép kiszedi az apró magokat, és azt mondja:
"Ez nem kell, ez sem, ez sem. De ez igen."
És méri is, hogy mennyi mag van benne.
Egyszerűen... A gazdálkodás elképesztő, nem?
Pezseg bennem az adrenalin.
Ha hajnali háromkor jössz, én még akkor is aratni fogok.
Nagyon fáradt leszel.
Amikor a kombájn majdnem tele volt,
Kaleb megkezdte a manővert.
Oké, tartsd ott!
Jön is az első adag.
Miután a kombájn két rakományát is felpakolták...
a pajtához ment, hogy kirakodjon.
És amíg ő a 19. századi utánfutómmal küzdött...
Istenem!
...én az első nekifutásomra biztattam magam.
Távolabb maradok.
Világít a sárga lámpa, azaz a tartály 80%-ig van.
Megyek is. Eljött a nagy pillanat.
Odahajtok.
Nem, most nem forrón érkezem.
Hátrébb kell engednem.
Igaz, először hátul töltjük meg.
Egy szemmel hátra kell figyelnem, eggyel előre.
Galambnak kell lennem.
Nem jó.
Jaj, ne, megálltam!
Menj tovább!
Nem tudom megcsinálni. Ne!
Elöl kell lennem.
Várjunk csak, mit kell most csinálnom? Lelassítani.
Vigyázz, kész...
Ne, baszki!
Ügyes voltál, a nagy része középre került.
Jesszus, ez nagyon nehéz!
Minden fordítva van, szóval ha hátranézek
a vállam fölött, és azt gondolom: "Hátra megy",
lassítanom kell.
Ha hátra megy, lassítani kell.
Ha előre megy, gyorsítani.
Szerencsére a következő körben nem volt semmi gond.
Minden jól sikerült.
Az autóversenyzők a precíziós vezetésről beszélnek,
de azt sem tudják, mit jelentenek azok a szavak.
Aztán elrohantam kirakodni,
tudatában annak, hogy évekig panaszkodtam
a forgalmat feltartó traktorok miatt,
és most egy traktorban ültem, és feltartottam a forgalmat.
Meg kellett volna állnotok a gazdaboltnál,
és akkor nem ragadtatok volna itt, oké?
Fontos volt, hogy gyorsan kirakodjak,
hogy mielőbb visszaérjek a mezőre, mielőtt még újra megtelik a kombájn.
Remek!
Most tolatunk... Várjunk csak! Arra lengek ki.
Tolatok...
Igen.
Rossz volt a szög.
Ha tolatok, jobbra fogok tartani.
Igen, ez lesz az.
Istenem!
Várjunk! Koncentrálj, Jeremy!
Erre megyünk, a hátulját tartjuk.
Az ég szerelmére, ez egyszerűen lehetetlen!
Pusztán hat próbálkozás után, amiket amúgy simán kivághattak volna,
a modernebb, bérelt utánfutó a pajtában volt.
Ez az!
Baszki!
Jesszusom, szerencsés voltam. Kaleb erről nem tudhat!
Az időjárás nem romlott,
szóval csapatmunkában próbáltunk minél gyorsabban haladni.
Ez a mező a térképem szerint 22 hektáros,
és ha jó időnk lett volna,
23 500 fontnyi bevételt várhatnánk a repcéből.
Szerintem nem lesz olyan sok.
Most felhívnám Charlie-t, hogy megkérdezzem, de nyaralni ment.
Óránként négy hektárral végzünk,
és most az összes kanadai annyira nevet rajtunk, hogy ledőlnek a székről.
Itt kezd nagyon meleg lenni.
Feljebb tekerem a légkondit.
Arra megyek...
azt kitolom...
szóval jobbra kell mennem, arra megyek.
Várjunk, ezt megpróbálom még egyszer!
Az idilli munkakörülmények ellenére
egy elég gyötrő kérdés járt a fejemben.
Valójában mennyi magot arattunk le?
Mit mond a számítógép, Simon?
A monitor szerint
hektáronként két és fél tonna,
szóval holdanként egy tonna.
De nekünk másfél tonna kellene holdanként.
Néhol elég jó.
Hét egész három. Minden oké.
Nekem úgy tűnt,
hogy leginkább csak fülbemászókat arattunk.
Több ezren voltak.
De azt mondták, hogy ez normális, így folytattuk a munkát.
Jól van, gyerünk, kabátot fel!
Szerintem a második földön több volt, mint az elsőn... határozottan.
Várjunk csak!
Arra tolom a hátulját, szóval jó irányba haladok.
A fenébe, nem jó az irány!
-Mint egy traktoros találkozó. -Ugye?
-A Picket Piece-szel megvagyunk. -Igen.
Most jön a Lower Washpool.
Aztán a Bury Hill North, ami 18,5 hektár.
Jobb, ha indulsz, Jeremy.
-Ég a lámpája. -Igen.
Másnap reggel, amikor folytattuk az aratást,
az első fülbemászó-szállítmányom kirakodása a szokásosnál is nehezebb volt.
Ide parkolt a kocsival.
Valami nincs vele rendben.
Na, ezt egyhamar nem fogja megtalálni.
Azonban Kaleb idegesítő parkolása volt a legkisebb problémám.
Mert a tegnappal ellentétben felhős volt az ég,
és ez nem sugallt sok jót a reggeli nedvességméréssel kapcsolatban.
-Tíz. -Tíz.
Igen.
Az túl sok. Két százalékkal több. Mitől lett nedvesebb?
Nem esett az eső. A levegő nedvességétől?
Igen, a páratartalom.
Most még nedvesebb az idő, mint reggel hétkor.
Akkor mit tegyünk?
Szerencsére tudtunk tenni valamit.
Megmértük az árpát, hogy megnézzük, tudjuk-e azt aratni helyette.
-Mi a helyzet? -Tizennégy egész hét tized.
-És a limit? -Tizenöt.
-Akkor az elég jó? -Kezdhetjük. Aha.
Jól van, ez elég jól sikerült.
Hallottad ezt, kisfiam? Jól sikerült.
Simon, ne dicsérd annyira!
Ami most az utánfutón van,
az a Wetherspoonnak úgy egy évig elég.
Sörmag.
Azonban amikor a pajtához értem, rájöttem, hogy más gond is van.
Mennyi repce maradt még?
Van egy nagy szántóföld,
szóval úgy 40-50 tonna repce jön még ide.
Akkor hová tegyem az árpát?
Halló!
Hová a francba tegyem az árpát?
A pajta tele van, és vegyíteni nem szabad, igaz?
Nem, a reptéren kell tárolni.
A bunkerbe, amit építettem,
körülbelül 400 tonna árpa fér.
De nem tehetjük oda, mert ma esni fog.
Ha tényleg esni fog, nem hagyhatjuk kint.
Nem, mert ha nedves lesz, nem kell senkinek.
Azonnal el kell adnod!
Ezt hogy érted?
Nem tudod tárolni, szóval csak ki kell önteni,
és egyből eladni.
Mikor, ma?
Hát, ideális esetben igen.
Vissza az irodába!
Oké, gabonakereskedők.
Igen, jó napot!
Szükségem lenne mára egy kocsira.
Szóval egyáltalán nem tud segíteni?
Néhány hívás után végre eredményt értem el.
Ennek nagyon örülök.
Minden jót, viszhall!
Úton van a kocsi.
Ezután kimentem a raktárhelyhez, amit Kaleb újjáépített,
miután pár karanténos huligán leégette a régit.
Ez olyan, mint kilencévesen homokvárat építeni. Tetszik.
Ezután megjött Kaleb a második adaggal.
És röviddel ezután jött a kocsi, amit rendeltem.
Ez elég kicsi.
-Mérni fogja, mennyit teszünk bele? -Igen.
-Tényleg? Remek. -Igen.
Azonban amikor elkezdődött a rakodás, szörnyű érzés kerített hatalmába,
mert rájöttem, hogy az eddig learatott négy hektárnyi gabona
teljesen kitölti a teherautót.
És még mindig hátravolt 56 hektár.
Egyedül abban reménykedtem, hogy Kaleb nem veszi észre.
Húsz kocsi kellett volna.
-Húsz? -Húsz, igen.
-Amik felváltva jönnek. -Mindegyikbe 29 tonna?
Szombat este hat óra van.
Ma már nem tudok többet intézni, és holnap már vasárnap.
Ma este esni fog.
Akkor nem tudunk mit csinálni?
Nem.
Semmit nem tudunk csinálni, nem arathatunk tovább, mert...
elcseszted. Annyi lett volna a dolgod, hogy felemeld a telefont.
-Nem. Ez nem igaz. -De.
Nem, úgy kilenc hónappal ezelőtt hibáztam.
Mi?
Amikor azt mondtam: "Elég az a pajta." Vérbeli yorkshire-i voltam.
"Nem költök többet 22 rugónál,
"elég nagy ez a pajta, be fog férni minden."
Azt hittem, rekeszek lesznek, repcével,
búzával, árpával tele.
Soha nem szólt senki... Ha belegondolok, te sem mondtad...
Mondtam, hogy kicsi a pajta.
Azt kellett volna mondanod:
"Ebbe a pajtába csak a repce
-"fér be." -Ezt mondtam!
-Nem mondtál ilyet. -De! Csak sosem figyelsz rám.
Nem figyelsz.
Kizárod, amit mondok.
Lehet, hogy azt sem tudod, most mit beszélek.
Mit mondtam az előbb?
-Valamit a kizárásról. -Látod?
Ezt mondom.
Szóval, hála nekem, megállt a munka,
és Kaleb hazaindult.
Hol van a kurva kocsi?
Látom már. Látom a csomagtartót.
Mint kiderült,
másnap reggel nem volt szükség a traktorkulcsomra.
Az esőben nyilván nem tudtunk aratni.
És hiába állt el az eső,
addig nem tudtunk nekiállni, amíg a termés meg nem száradt.
Tehát, amíg vártunk,
elvégeztünk egy másik munkát.
Útjukra indítottuk a bárányokat a vasárnapi ebédlőasztalhoz.
Jó, húsos bárányokat keresünk,
amelyek megfelelő súlyúak, minimum 44 kilósak,
amelyek mehetnek a vágóhídra, hogy jó húst ehessünk.
Na, Ellen, mennyi van, ami megfelelő?
-Hetvennyolc. -Hetvennyolc.
Mintha tudnák.
Ez erős reklám a vegetarianizmusnak.
De már erős hajóútreklámokat is láttam,
és olyanra sem fogok menni.
Miután a bárányok elmentek...
és a mezők kiszáradtak,
befejeztük az olajrepce betakarítását,
és az árpáét is.
Aztán eladtuk egy gabonakereskedőnek.
Így csak egy növény maradt...
a búza.
Hírek?
Tizenhat egész hat.
Még mindig sok.
Nincs benne zöld. Kell neki még egy hét.
Akkor hagynunk kell.
Sajnos ezután egy lehangoló hívást kaptam.
Oké.
Jól van, később visszahívom.
Rendben, köszönöm. Viszhall!
Wayne Rooney meghalt.
Az, hogy hogyan halt meg szegény kos, rejtély maradt.
Miután betettük a legméltóságteljesebb halottaskocsiba, amire futotta,
elvitte az állatorvos, hogy felboncolja.
Később felhívott, és azt mondta, bélcsavarodás okozta a halálát.
Meglep, hogy mennyire szomorú vagyok Wayne halála miatt,
mert... tényleg az vagyok.
Részévé vált egy esti rituálénak.
Sétálni mentem, és ételt hoztam nekik,
ők meg szaladtak hozzám.
Most azért jöttem,
hogy megnézzem, Leo rendben van-e.
De elbújt abba a bokorba.
Nem akar előjönni, még kajáért sem.
Magára kellett hagynunk az egyetlen megmaradt kost, hogy gyászoljon.
Mert közeledett a búza tökéletes nedvességszintje.
Hírek?
Tizennégy egész négy.
Kezdhettük is.
Harmincnyolc hektár búzát kellett learatnunk,
aminek az értékét másképpen mérték, mint az olajrepcéét és az árpáét.
A búza mennyisége...
Majdnem azt mondtam, nem számít, de számít,
csak nem annyira, mint a minősége.
A pótkocsi félig van búzával,
de nem tudom, hogy az jó minőségű búza-e,
amiből majd kenyér készülhet,
vagy borzasztó, amit csak takarmányként tudnak majd felhasználni.
Amíg mi keményen dolgoztunk, Kaleb,
aki már régóta készült a fodrászhoz,
megállt egy pillanatra, hogy rendbe hozza a frizuráját.
Haj.
Nekem tetszik.
Legalább nem lóg a szemembe.
Röviddel ezután azonban megváltozott a hangulat,
mert Gareth Bale észrevette, hogy a szomszéd gazda problémába ütközött.
Nézz balra, Jeremy! Nem úgy tűnik, hogy jó a helyzet.
Valami ég, nem?
Ez minden gazdálkodó rémálma.
A meghibásodott felszerelés okozta aratási tűz.
Rajta vagyok az ügyön, két perc!
Két tűzoltókocsi megy.
Ezt meg honnan tudja?
Ezt meg honnan tudod?
Mindenhol vannak kapcsolataim.
Egy pillanat erejéig hálát mondtam az Úrnak
a Lambo golyóálló megbízhatóságáért.
Ezután folytattuk a munkát.
Engedd egy kicsit hátra!
Simon nyugodt és egyértelmű rádiós utasításainak hála...
Remek, előre!
...kezdtem fejlődni a traktorvezetésben.
A középső rész első felét
fordítsd magad felé, ne legyen annyira középen!
De aznap, később,
a raktárhelyről arra tértem vissza,
hogy Simon helyét a kombájnban átvette egy kolléga.
Egyszerűen nem értem.
Nem tudom, mit kellene tennem.
Haladjak melletted a következőnél?
Nem kapcsolta be a lámpát, de kint a cső,
szóval gondolom, készen áll.
Hátulra megy?
Fogalmam sincs.
Baszki!
Egy szót se!
Végül azonban sikerült megtalálni az összhangot.
Tudjátok, mit? Nézzetek rá, 72 éves!
Múlt héten azt mondta,
ötven éve folyamatosan ő kezelte a kombájnt ezen a farmon,
és az idei aratást sem akarta kihagyni, COVID ide vagy oda.
És itt van.
Megvárom a lámpát, Gerald.
Ha bekapcsolod a lámpát, visszajövök.
Oké, értettem.
Nem értettem, de...
Augusztus végére befejeztük a munkát.
Learattunk 220 hektárnyi
búzát, olajrepcét és árpát.
A szántóföldek végre élvezhették a jól megérdemelt pihenést.
Én azonban nem. El kellett adnom a búzát.
Szóval mintát vettem...
és hívtam Charlie-t, aki most, hogy a munkának vége,
hazaért a nyaralásból,
és egy helyi malomnál szervezett velem találkozót.
Itt is van!
Mintatasak.
Abban reménykedtem, hogy a búzám itt fog kikötni,
és liszt lesz belőle, majd kenyér.
Mert akkor remek összeget kapnék érte.
ERŐS FEHÉR KENYÉR- ÉS RÉTESLISZT
Előbb azonban át kellett mennie Paul, a molnár tesztjén.
Ez itt pedig...
Első számú, felső kategóriás...
-Felső kategóriás. -...búza.
-Nem másodosztályú. -Nem.
Ez legalább egy Liverpool, a liga legjobbja.
Minimum egy Man City.
Rendben. Meglátjuk, mit tehetünk.
Bemegyek a laborba, és hozom az eredményeket.
-Az meddig tart? -Oké. Öt perc.
Paul szerint a sorsdöntő szám
a gabonában lévő fehérje százalékos aránya.
-A cél valójában a 13. -Tizenhárom százalék.
A 13 a mi számunk.
Szerintem ez olyan 13,4%.
Aha. Én 12,6-ot, 12,7-et tippelek.
Paul, tudni szeretnénk, hogy...
Igen, tudnunk kell.
Oké. Menjek, teszteljem?
-Igen. Kérlek! -Akkor... Jó.
-Rendben. -Viszlát! Tetszik a kalapod.
Amíg vártuk, hogy Paul kenyérszakértője tegye a dolgát,
azt akartam megtudni, pénz szempontjából hogy nézne ki a sikeres mérés.
-Mennyi egy tonna jó búza? -Száznyolcvanöt font.
Jó, és ha tyúkkaja lesz...
-...akkor mennyi? -Akkor 150-155.
Rendben, tehát 185 font tonnája, ha jó minőségű.
-Igen. -Tyúkkajaként 155 font.
Igen.
Jó, akkor ha jó minőségűnek titulálják,
alkudozhatok vele az árral kapcsolatban?
Megkérdezheted, hogy nagyjából mennyit ér.
Mondhatom neki, hogy "200-at kérek tonnájáért"?
Az egy elég szép szám.
-Kerek. -Valóban.
Mondd, hogy 200 font tonnája,
aztán azt, hogy: "Ma nem adom el", ülj be a kocsiba, és hajts el!
Mondhatjuk, hogy nem adjuk el.
"Szeretnénk eladni, de..."
-Nem feltétlenül most. -Nem feltétlenül ma.
Lehet, hogy azt mondja: "Jó, legyen!"
Ja, lehet.
Én nagyon rosszul alkudozok.
A spekuláció azonban véget ért.
Visszajött.
Az oly fontos fehérjeszint
első száma egy.
Igen.
-A második szám három. -Ez az!
Aztán tizedesvessző.
És nulla.
És a következő szám öt.
Majdnem...
-Honnan tudtad? -A színe miatt.
Eddig ez a legjobb, amit láttam.
-Remek. -Ügyes voltál, Jeremy.
Nem, ő és Kaleb volt ügyes.
Charlie, azt ajánlom, hogy megvesszük, feldolgozzuk,
és a lisztből küldünk Jeremy gazdaboltjába.
-Remek. -Nem, előbb alkudozzunk!
-Azt már megoldottam. -Ezt hogy érted?
Te a kocsik árához értesz, én pedig a búza árához.
Mennyibe kerül?
Körülbelül 180-185 font körül mozogna az értéke.
Ez remek hír.
Hogy őszinte legyek, csúcskategória.
Megyek, megfürdök benne.
Kösz, Paul.
Ez tényleg jó hír.
Az aratás befejeződött, Charlie pedig már a pénzügyeket bújta,
úgyhogy átnéztem a postát,
ahol megtaláltam
a palackozott forrásvizem legutóbbi teszteredményeit.
"A 22 és 37 fokos baktériumtesztek sikertelenek."
Tehát a víz nincs eladható állapotban.
"Az életképes baktériumok számának nullának kellene lennie,
"azonban több mint 10 000-t találtunk."
Ez nem kudarc, hanem katasztrófa.
Tízezer?
Ez azt jelentette, hogy azonnal a gazdaboltba kellett mennem,
hogy levegyem a polcokról a vizet, még mielőtt valaki megveszi.
DIDDLY SQUAT VÍZ NINCS BENNE SZAR.
Megvolt a tökéletes gépem a munkára,
mert újra találkoztam...
egy régi barátommal.
Mindenkit üdvözlök
a Diddly Squat új, gyors reakciójú járművében.
Jó, hogy visszakaptam.
Ha a madagaszkári utakat kibírja,
akkor Chipping Norton mezőit is ki fogja, és eddig így is van.
Fura, hogy soha nem vezettem ezt a kocsit 12-nél gyorsabban.
Most nézzetek rám!
Szó szerint életeket mentek a száguldással.
A vízért jöttem.
-Miért? -Szar van benne.
-Hogy mi? -Szar van benne.
Az van ráírva, hogy nincs benne.
Az van ráírva, csak ez nem igazán fedi a valóságot.
Tele van vele.
Nem tudom, mivel. Csak baktériummal, nem valódi ürülékkel.
De tisztítószerrel átöblítjük a rendszert,
és újra leteszteljük.
Az mi?
Gomba.
-Mi? -Gomba. Nagy.
Nagy?
-Azta! -Tudod, hogy finom?
Felvágod, belemártod tojásba, és kisütöd. Olyan, mint egy gombapirítós.
Nem, ez egy gomba.
Igen, az meg nagy gomba.
Itt a mi mezei gombánk. Ezt nézzétek!
Ez remek.
Minden remek volt a gazdaboltban.
FRISS HELYI TEJ 1 FONT/LITER
Végre megmutatkozott a munkánk gyümölcse is.
A saját olajrepcénkből gyártott orangutánbarát olajunk
már a polcon volt.
És pár nappal később visszatértek a bárányaink is.
-A lapocka, kicsontozva és tekercselve. -Igen.
A szegy, ami vékony hús, csak sütni jó.
A szeletek. A máj, a vese, és az aprólék.
Én szállítottam, neveltem, etettem...
-Igen. -...tápláltam.
-Szeretted. -Szerettem.
-Megöltétek, és feldaraboltátok. -Fel, csak neked.
Már lehet is enni.
Ötezer fontba került felnevelni és lemészárolni a bárányokat,
de a helyiek annyira szerették őket...
Két egész bárányt szeretne, azaz négy felet. Igen.
...hogy úgy tűnt, pár száz fontot visszanyerünk.
Viszlát! Köszönjük szépen.
Köszönjük, hogy eljöttek. Remélem, ízleni fog.
Kinek kell szupermarket? Működött egy dolog.
Jó reggelt!
-Hét maradt. -Jó.
Már csak hét maradt, és még csak fél 12 van.
Vár valaki még bárányra?
Hihetetlenül sokan jöttek.
Szégyen lesz, ha be kell zárnunk a boltot,
mert a tejet 13 kilométerről hozzák,
Gloucestershire-ből,
mi pedig csak oxfordshire-i termékeket árulhatunk.
SZEPTEMBER
Ez volt életem első gazdálkodási éve.
De ennek ellenére mégis a hagyományos módon akartam megünnepelni.
Kalebbel a régi pajtában találkoztunk,
hogy búzakévét akasszunk az egyik tölgygerendára.
Mint egy ünnep.
Az aratás után felakasztjuk.
A búza felakasztásán kívül
volt más is, amit meg kellett ünnepelni.
Ilyennel csinálták?
-Jól néz ki. -Nem, nevetségesen néz ki.
-Fizettél is érte? -Igen.
Ez nem... Hogy csináltam?
Miért nem tudom még ezt sem megcsinálni?
Felmennék a létrán, de nem lehet.
-Miért nem? -Meglőttek.
Mi van?
Lábon lőttek.
-Tényleg meglőttek? -Igen, komolyan.
Pár haverommal fociztunk egy körben,
az egyik meg a légpuskájával "véletlenül" lábon lőtt.
-Viccelsz? -Sípcsonton.
-Légpuskával? -Egy .22-es légpuskával, négy méterről.
Mi a franc?
Már hegesedik. De a golyó még mindig benne van. Itt.
-De a haverod volt? -Az egyik barátom, igen.
Elővette a fegyvert, megtöltötte, és rád szegezte.
-Igen. -És te mit mondtál?
-"Ne fogd rám a fegyvert, faszfej!" -Összevesztetek?
Nem. Általános iskola óta barátok vagyunk.
Azt mondta, véletlen volt.
Hogy lehet véletlen az,
hogy légpuskát fog valakire, és meghúzza a ravaszt?
Nem tudom.
Gyanítottam, a következő beszélgetésem is ugyanennyire nyugtalanító lesz,
mivel eljött az ideje, hogy vidám Charlie-val
leüljek megbeszélni, mennyi pénzt hozott az aratás.
Végeztünk.
Vége az aratásnak.
-Szép volt. Ügyes. -Nos, köszönöm.
Milyen érzés?
Hát... Egy perc múlva megmondom,
amikor elmondod a számokat.
Te hoztad el az igazság pillanatát.
-Nos, mint tudod... -Kezdődik.
Nem volt jó év az idei...
a gazdálkodáshoz.
A The Timesban tegnap azt olvastam,
hogy 1976 óta nem volt ilyen rossz év a gazdáknak.
Száraz nyár volt. Emlékszem rá.
Én akkor érettségiztem. Azért nem rémlik semmi.
BÚZA - OLAJREPCE - ÁRPA - ÖSSZESEN
A felső cellákat fogjuk nézni. A kéket nézd!
Rád fogok ijeszteni.
Tavaly 226 000 fontot hoztak az eladott termések.
Ez a költségek előtt van.
Tehát 226 000 font.
-Igen. -Idén ez 136.
Tehát 90 000-rel kevesebb, ugyanazon a területen.
Kilenc...
-Ami elég hihetetlen. -Nos, az is egy kifejezés.
-Kilencvenezerrel kevesebb. -Igen.
Hatalmas különbség, 40%-os.
Az időjárás miatt elestünk 90 000 fonttól.
Hol vannak a költségek, mert...
-Itt vannak a költségek, tehát... -Költöttünk...
-Magokra 14 000 fontot. -Magokra.
Műtrágyára 34 000 fontot, permetre 20 000 fontot.
Összesen 68 601 fontot.
Aztán ott van a többi 68 457 font.
Kaleb bére, a gépek.
Tehát 144 font az éves nyereség a szántógazdaságból.
Tehát az a tényállás,
hogy egy évig minden egyes nap gazdálkodni egy 400 hektáros farmon
144 fontos jövedelmet hozott?
Bizony.
Szerencsére kaptunk támogatást. Ha az...
Mihez kezdenek a gazdák?
Komolyan, mihez kezdenek?
Akiket nem követ az Amazon filmes stábja,
és nincs ötösük a lottón, hogy pótolják a nyereséget?
Mármint, mihez kezdenek, ha elkezd fogyni a támogatás?
Az hatalmas változás lesz a vidékiek életében.
Lehet, hogy 30%-kal kevesebb gazda lesz.
De ebben a korban itt tart a gazdálkodás.
Legközelebb, amikor egy gazda panaszkodik
az időjárás miatt, hívjátok meg egy sörre,
mert nem azért mondja, mert rossz az esőben dolgozni,
hanem mert egyenesen borzasztó.
Dilemmában voltam.
Egész évben keményen dolgoztam,
és a jutalmam 144 font volt.
Ha még a támogatásokat is beleszámoljuk,
akkor is jobb lett volna, ha eladom a farmot,
a pénzt beteszem a bankba, és a kamatból élek.
De ennek ellenére remek volt az elmúlt év.
Sok mindent csináltam, amiről azt hittem, nem lennék rá képes.
Pásztor lettem.
Traktorvezető.
Boltos.
Bába.
Kulcsfontosságú munkás.
Mérnök.
És természetvédő.
Mindezt Diddly Squat
végtelenül boldog és végtelenül zűrös családjában.
De vajon megtenném mindezt ismét...
kevesebb, mint napi 40 pennyért?
Ez a kérdés szinte azonnal felmerül
az aratást ünneplő piknikünkön.
Egy ilyen.
Egy éve és egy napja kezdtünk gazdálkodni?
Igen. Kicsit több.
Most azon kell elgondolkodnom,
hogy realistán gondolkodva mit válasszak.
Vagy visszamegyek Londonba, és folytatom a régi életemet...
Igen, tedd azt!
-A másikat még el sem mondtam. -Nem. Tedd azt!
Szerintem most nem akarok visszamenni Londonba.
-Soha? -Nem, boldog vagyok itt.
Szereted Londont. Sőt, imádod.
London illik hozzád.
És Londonban vannak a barátaid.
Ott vannak a barátaid, sok embert ismersz.
Itt is rengeteg barátod van.
Szeretné, ha maradnék.
Mert én vagyok a fejős tehene.
Ha mérlegelünk, én a farmra szavaznék.
Boldog vagy itt.
Igazad van, az vagyok.
Amikor az ellés volt, azt mondtam, soha nem voltam még olyan boldog.
Jöttek a bárányok, szép nap volt, és azt gondoltam,
még soha nem voltam boldogabb munka közben.
-Tényleg? -Igen.
-Nézd a színeket! Jön az ősz. -Gyönyörű.
A farm mindig gyönyörű, ami azt illeti.
Bármilyen is legyen a nap, mindig van valami, ami csodálatos.
Az a helyzet, hogy a műsornak vége.
Ennek.
-Egészség! -Ami szomorú.
Köszönök szépen minden segítséget az elmúlt egy évben!
Egészségetekre!
Mindenkinek nagyon szépen köszönök mindent.
Kösz, hogy türelmesek voltatok.
Megyek, beülök a traktorba.
Visszajöttök, ráteszitek a kultivátort,
és megyek is földet művelni.
Azt hittem, ma buliba mész.
Londonban.
ŐKET NÉZTÉK...
ÉS JEREMY
ITT...
CLARKSON FARMJA
A feliratot fordította: Kohl János
Kreatívfelelős Csonka Ágnes