‫החווה של קלארקסון‬
‫זה שיא הקיץ,‬
‫ויום רגיל בחווה נראה עכשיו ככה.‬
‫אני קם ב-06:30 ואחרי קצת קפה‬
‫הולך להוציא את התרנגולות מהלולים.‬
‫בוקר.‬
‫בדרך חזרה, אני קוטף כמה פטריות לארוחת הצהריים.‬
‫ואז אני הולך להאכיל את הדגים.‬
‫08:45‬
‫כשאני חוזר הביתה, אני עובד על מתכון לרוטב עגבניות‬
‫שאני מכין בשביל חנות החווה.‬
‫אני מוסיף כמה פלפלי צ'ילי וכוסברה טרייה,‬
‫ומשאיר אותו להתבשל על אש נמוכה,‬
‫בעת שאני מתקן את הגדר שהצייד אמר שהוא לא הפיל אי אז בחורף.‬
‫10:20‬
‫אז אני מכסח את פרחי הבר שזרעתי כי זה מה שכל הגננים עושים,‬
‫מחכים עד שהצמחים נראים הכי טוב,‬
‫ואז גוזמים אותם, כדי שכבר לא ייראו טוב כל כך.‬
‫אחרי זה אני קוטף קצת ירקות שליסה תמכור‬
‫לכמה לקוחות שיש לנו באטלנטה.‬
‫אפילו מצאתי חלקה של ריבס, אז אני קוטף גם אותו.‬
‫ואני ממהר להביא אותם לחנות.‬
‫זה הריבס שצריך לשטוף.‬
‫שם אני זורק את כל מה שקטפתי ביום שלפני כן,‬
‫כי הם לא נמכרים, כי אף אחד לא אוהב ירקות בימינו.‬
‫11:50‬
‫אז אני מערבב את רוטב העגבניות לפני שאני הולך לבדוק מה שלום הדבורים.‬
‫קדימה, עופו.‬
‫ומה שלום הכבשים והטליים.‬
‫ואז אני מתחיל לעבוד על המשימה הגדולה של היום.‬
‫תמיד יש אחת כזאת.‬
‫היום אני צריך לפנות את כל הקש וצואת הכבשים מהאסם.‬
‫אבל מכיוון שאין לי שופל בחזית של הטרקטור,‬
‫אני צריך לבקש מקיילב שיוציא את מפלסת השלג מהאסם השני.‬
‫- למה שלא תעשה את זה אתה? - כי הלמבורגיני לא נכנס כאן.‬
‫מייד יכולתי להבחין שהוא לא מרוצה,‬
‫כי הוא חושב שהטרקטור שלי מסובך מדי.‬
‫הטרקטור שלך חרא.‬
‫ואז בעת שאני אוכל את הפטריות שקטפתי קודם‬
‫ובישלתי ברוטב שמנת, על טוסט לחם שאור‬
‫עם קצת פטרוזיליה מהגינה,‬
‫אני מקבל טלפון מהעמיתים שלי‬
‫שאומרים לי שהכבשים ברחו והן נמצאות בכביש.‬
‫אז אני נוסע לשם ומגלה שהכבשים לא ברחו.‬
‫אבל לפחות המפלסת מחוברת עכשיו לחזית הטרקטור,‬
‫אז אני נוסע לאסם הטליים ומייד,‬
‫אני מגלה שהוא לא יצליח להיכנס גם לשם.‬
‫לעזאזל.‬
‫אז אני מחבר מלכודת מוות בת 80‬
‫לחלק האחורי של הטרקטור של ליסה ומשתמש בה במקום זאת.‬
‫18:25‬
‫נעשה מאוחר, אז אני ממהר לשוב הביתה כדי להוסיף קצת תיבול לרוטב העגבניות,‬
‫לפני שאני יוצא להאכיל שוב את הדגים ולאסוף את הביצים.‬
‫ואז אני הולך לישון בידיעה שבקרוב...‬
‫יהיה באמת עמוס.‬
‫פרק 8 קציר‬
‫אחת מהמשימות הנוספות בחיינו החדשים והעמוסים יותר‬
‫הייתה לערוך בדיקת לחות יומית ליבולים.‬
‫ומכיוון שצ'רלי בחופשה, המשימה הזאת נפלה בחלקו של קיילב ובחלקי.‬
‫- חוואי זקן ומנוסה... - כן.‬
‫...יכול לדעת כמה לחות יש בתרמיל רק באמצעות נגיסה בו, נכון?‬
‫כן, הם עושים ככה. ראיתי אותם עושים את זה.‬
‫הם פותחים אותו, הם רציניים כשהם עושים את זה.‬
‫הם עושים ככה ואומרים...‬
‫"זה 12."‬
‫- והם צודקים. הם יודעים? - כן, לגמרי.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה, אני לא חוואי זקן ומנוסה.‬
‫- לא. - ואתה לא יכול, כי אתה עובר.‬
‫אז יש לנו את המכונה.‬
‫השתמשת פעם באחת כזו?‬
‫תן לי לחשוב.‬
‫רואה את החלק הזה? תסתכל, צריך למלא אותו בלפתית.‬
‫למלא אותו?‬
‫אפשר שיהיה עכשיו כיתוב שאומר, "לאחר כמה שעות"?‬
‫לאחר כמה שעות...‬
‫יש לך עוד קצת?‬
‫ואתה עושה את זה, תראה. ואז...‬
‫אז אם יהיה כתוב פה פחות משש,‬
‫אנחנו בצרות צרורות, לא נוכל לקצור.‬
‫- כן. - אם זה יותר מ...‬
‫- תשע. - ...תשע.‬
‫זה לח מדי והם לא יקבלו את זה.‬
‫אתה מוכן? טוב, זה בודק.‬
‫אז יש בה שמונה אחוזי לחות, וזה אומר?‬
‫זה מושלם. אנחנו צריכים לבוא ולקצור.‬
‫בוא נעשה את זה!‬
‫אבל למעשה, לא יכולנו לעשות את זה.‬
‫כדי לקצור את הלפתית אני צריך קומביין תבואות,‬
‫ואין לי,‬
‫כי הם עולים רבע מיליון ליש"ט,‬
‫אז אצטרך לשכור אחד.‬
‫והבעיה היא שכל החוואים האחרים באזור‬
‫יצאו הבוקר לשדות כדי לבדוק את הלחות,‬
‫וכולם יגיעו לאותן מסקנות,‬
‫וגם הם ינסו לשכור קומביין.‬
‫לאחר ששבתי למשרדי, גיליתי שפחדיי הגדולים ביותר התגשמו.‬
‫שלושה ימים?‬
‫לא תוכל לעשות כלום לפני כן?‬
‫לא, יש לי את המספר שלו.‬
‫כן, הניחוש שלך נכון.‬
‫לא, אני יודע.‬
‫הוא קוצר קודם בחווה שלו.‬
‫טוב, בסדר, לא, תודה שהקדשת מזמנך.‬
‫יצאתי החוצה ובכל מקום שהבטתי הייתה תזכורת נוקבת‬
‫לכך שאני באמת הילד החדש בשכונה.‬
‫תראו, יש קומביין שם ושם.‬
‫כן, הנה עוד אחד.‬
‫בכל חווה יש קומביין.‬
‫עד אחר הצהריים המאוחרים, לא הצלחתי להתקדם בכלל.‬
‫...שלושים ושבע, ארבעים ושתיים...‬
‫אבל אז קיילב שיחק אותה עם חבר שלו שאקרא לו "ישוע",‬
‫על אף שהשם האמיתי שלו הוא סיימון.‬
‫אם צריך... נשארו לי רק עוד שני שדות,‬
‫אז באופן אידיאלי אוכל לסיים את שלי הערב.‬
‫כן.‬
‫ואז להגיע אליכם מחר.‬
‫ואז נוכל להתחיל לקצור.‬
‫למחרת בבוקר,‬
‫משסודר עניין הקומביין, הגיע הזמן להיכנס לעמדות פעולה.‬
‫- זה מושלם. - כן, תראה איזה יום.‬
‫אני יודע.‬
‫הטרקטורים יעברו כאן כל היום,‬
‫אז אנסה להזיז את עמוד השער הזה כדי להקל על כך.‬
‫זה די... כן, זה מה שהתכוונתי.‬
‫- אני חושב שלא תרמת לזה. - אני כן...‬
‫טוב, זה היום הגדול שלך, למבו.‬
‫ציפינו לדבר הזה.‬
‫זה 8.9.‬
‫אני אלך להתחבר.‬
‫אחרי שנה שלמה‬
‫שבה צפיתי בקיילב מחבר דברים לטרקטורים,‬
‫חשבתי שלא יהיו לי שום בעיות לחבר את הלמבו שלי לנגרר ששכרתי.‬
‫אני עושה את זה ואז את זה, ואז לא את זה.‬
‫זה בהחלט לא יוצא.‬
‫בטח שכחתי לעשות משהו.‬
‫מה שכחתי?‬
‫לא את זה.‬
‫היה רק פתרון אחד.‬
‫שקיילב יעשה את זה.‬
‫בעצם, רגע! רגע, עצור!‬
‫טוב, אתה מסודר.‬
‫משזה נעשה, נסענו לחנות החווה‬
‫כדי להיפגש עם ישוע.‬
‫עכשיו יום שישי, 11:40.‬
‫יש חזית מזג אוויר שמגיעה ביום ראשון בבוקר.‬
‫אז אנחנו צריכים לנסות ולהספיק ארבעה ימי קציר ביום וחצי.‬
‫ייתכן שזה יהיה יום ארוך.‬
‫מיזוג האוויר שלי הפסיק לעבוד.‬
‫ואני קמצן מכדי לתקן אותו כרגע.‬
‫זה או שם או שם.‬
‫זה נעים, כן.‬
‫דידלי סקוואט חנות חווה כאן‬
‫אז אנחנו כנראה נעבוד כל הלילה, כן.‬
‫שם בפנים יש קצת נייר טואלט.‬
‫אם ייגמר לך, תגיד לי, טוב?‬
‫- ממש הבאת נייר טואלט? - כן.‬
‫זאת לא תהיה הפעם הראשונה שאצטרך אותו.‬
‫תראה!‬
‫יש לנו קומביין תבואות.‬
‫הוא פה.‬
‫- זה סיימון. - זה סיימון.‬
‫הוא תדרך אותך איך לעשות את זה? נעשה את זה תוך כדי תנועה?‬
‫כן.‬
‫ואז דנו בנושא שיוסיף עוד לחץ.‬
‫זו שנה חריגה שבה השעורה והלפתית‬
‫מוכנות בדיוק באותו זמן.‬
‫- כן, מאוד. כמעט ייחודית. - חריגה מאוד.‬
‫- בדרך כלל, השעורה מוכנה הרבה... - שבועיים-שלושה לפני כן, כן.‬
‫- ואז הלפתית... - כן.‬
‫- אז זה פשוט האביב היבש? - כן.‬
‫הנה זה בא.‬
‫ויצאנו לדרך.‬
‫הקציר הראשון שלי.‬
‫הם ממש מתוחכמים, קומביינים, נכון?‬
‫הם מעולים.‬
‫אתה צודק, כלומר, היכולת לקצוץ את הדבר,‬
‫לפתוח את התרמיל, להוציא את הזרעים...‬
‫המכונה הענקית מוציאה את הזרעים הקטנטנים ואומרת,‬
‫"לא צריכה את זה, גם לא את זה. אבל צריכה את זה".‬
‫והיא מודדת כמה זרעים הוצאו.‬
‫זה פשוט... חוואות היא מדהימה, נכון?‬
‫האדרנלין זורם, אני מרגיש אותו.‬
‫ב-03:00 בלילה, בבוקר, אני עדיין אמשיך.‬
‫אתה תהיה גמור.‬
‫כשהקומביין היה כמעט מלא,‬
‫קיילב תמרן את עצמו לעמדה.‬
‫טוב, תתמקם בערך שם.‬
‫זאת הכמות הראשונה שיוצאת.‬
‫ואחרי שהוא מילא שני מטענים מהקומביין...‬
‫הוא נסע לאסם כדי לפרוק אותם.‬
‫ובזמן שהוא נאבק עם הנגרר שלי מהמאה ה-19...‬
‫אלוהים.‬
‫...אני הכנתי את עצמי נפשית לקראת הסבב הראשון שלי.‬
‫אני רק נשאר מאחור.‬
‫האור הצהוב שלו דולק, זה אומר לי שהמכל שלו בתפוסה של 80 אחוזים.‬
‫יצאתי לדרכי. זה הרגע.‬
‫אני מגיע עכשיו.‬
‫לא בכל הכוח, לא מגיע בכל הכוח.‬
‫צריך לזוז עוד אחורה. עוד אחורה.‬
‫נכון, אני ממלא קודם את החלק האחורי.‬
‫אני צריך עין אחת שם ועין אחת שם כדי לראות.‬
‫אני צריך להיות יונה.‬
‫זה לא במקום.‬
‫אוי, לא, עצרתי.‬
‫תמשיך.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה. אוי, לא.‬
‫אני צריך להיות מקדימה.‬
‫רק רגע, מה אני צריך לעשות? להאט.‬
‫מוכן, זהירות...‬
‫שיט...‬
‫כל הכבוד, העמסת את הרוב באמצע.‬
‫אלוהים, זה קשה!‬
‫הכול הפוך, אז אם אני מסתכל כאן,‬
‫מעבר לכתף שלי, ואני חושב, "זה מאחור",‬
‫אני צריך להאט.‬
‫כשזה מאחור, להאט.‬
‫כשזה מקדימה, להאיץ.‬
‫למרבה השמחה, בסבב הבא שלי לא היה שום משגל נסוג.‬
‫הכול הלך חלק.‬
‫כל נהגי המרוצים האלה שמדברים על נהיגה מדויקת,‬
‫אין להם מושג מה משמעות המילים.‬
‫ואז מיהרתי לפרוק את המטען שלי,‬
‫בהיותי מודע לגמרי לזה שאחרי שהתלוננתי במשך שנים‬
‫על כך שטרקטורים מעכבים את התנועה,‬
‫הייתי עכשיו בטרקטור שמעכב את התנועה.‬
‫כולכם הייתם צריכים להיכנס לחנות החווה,‬
‫ואז לא הייתם תקועים כאן, נכון?‬
‫משהגעתי לחווה היה הכרחי שאפרוק את הזרעים במהירות,‬
‫כדי שאוכל לחזור לשדה לפני שהקומביין יתמלא שוב.‬
‫נהדר.‬
‫ואז לאחור... רק רגע. אם אסתובב לכיוון הזה.‬
‫לאחור...‬
‫כן.‬
‫הזווית שלי הייתה לא נכונה.‬
‫אם אני נוסע לאחור, הכיוון הזה ישאיר אותו בצד ימין.‬
‫כן, זהו.‬
‫אלוהים.‬
‫רגע. שים לב, ג'רמי.‬
‫אם אפנה לשם, החלק האחורי...‬
‫נו, לכל הרוחות, זה פשוט בלתי אפשרי.‬
‫אחרי שישה ניסיונות בלבד, שאת כולם אפשר היה לחתוך בקלות בעריכה,‬
‫הנגרר השכור המודרני בהרבה נכנס.‬
‫כן.‬
‫שיט...‬
‫אלוהים, איזה מזל. לא אספר על זה לקיילב.‬
‫מזג האוויר עדיין היה נוח,‬
‫אז עבדנו כצוות על מנת להספיק כמה שיותר.‬
‫טוב, השדה הזה, לפי המפה שלי פה, 220 דונמים,‬
‫ולו היה לנו מזג אוויר טוב,‬
‫היינו יכולים לצפות ממנו ללפתית בשווי של 23,500 ליש"ט.‬
‫לא נראה לי שזה יהיה סכום כזה.‬
‫הייתי רוצה להתקשר לצ'רלי ולשאול אותו, אבל הוא בחופשה.‬
‫אז אנחנו קוצרים 40 דונמים בשעה‬
‫וכל הקנדים נפלו הרגע מהכיסאות שלהם מרוב צחוק.‬
‫בהחלט נעשה די חם פה בפנים.‬
‫אגביר קצת את מיזוג האוויר שלי.‬
‫לפנות לשם...‬
‫להוציא את זה...‬
‫זה אומר שאסע ימינה, אז צריך לפנות לשם.‬
‫רגע, אנסה את זה עוד פעם אחת.‬
‫על אף תנאי העבודה האידיליים,‬
‫היה נושא שטרד את מחשבתי.‬
‫כמה זרעים אנחנו בעצם קוצרים?‬
‫מה כתוב במחשב, סיימון?‬
‫בצג התנובה כתוב‬
‫שזה 2.5 טונות להקטאר,‬
‫אז זה טונה לארבעה דונמים.‬
‫אבל אנחנו רוצים טונה וחצי לארבעה דונמים.‬
‫יש אזורים מוצלחים.‬
‫זה 7.3. אנחנו בסדר.‬
‫עד כמה שיכולתי לראות,‬
‫אנחנו קצרנו בעיקר צבתנאים.‬
‫היו אלפים מהם.‬
‫אבל אמרו לי שזה נורמלי, אז המשכנו לעבוד.‬
‫טוב, קדימה, לבשתי מעיל.‬
‫אני חושב שהשדה השני הניב יותר מהראשון... בוודאות.‬
‫רק רגע.‬
‫מפנים את החלק האחורי לשם, כן, ומובילים אותו לשם.‬
‫לעזאזל, זה הכיוון הלא נכון.‬
‫- זה כמו מפגש טרקטורים. - נכון?‬
‫- אז קצרנו את פיקט'ס פיס. - כן.‬
‫אנחנו קוצרים עכשיו את לואר וושפול.‬
‫ואז יש לנו את בורי היל צפון, שהוא 185 דונמים.‬
‫כדאי שתזוז, ג'רמי.‬
‫- האור שלו דולק. - כן.‬
‫למחרת בבוקר, כששבנו לקציר,‬
‫פריקת הצבתנאים הראשונה שלי הייתה בעייתית אף יותר מהרגיל.‬
‫הוא החנה את הטנדר שלו בחצר החווה.‬
‫משהו לא בסדר איתו.‬
‫הוא לא ימצא אותו בקלות.‬
‫אבל החניה המעצבנת של קיילב הייתה הבעיה הקטנה ביותר שלי.‬
‫מפני שלא כמו אתמול, השמיים היו מעוננים,‬
‫וזה לא בישר טובות לבדיקת הלחות של אמצע הבוקר.‬
‫- עשרה. - עשרה.‬
‫כן.‬
‫זה יותר מדי. בשני אחוזים. למה זה נעשה רטוב?‬
‫לא ירד גשם. זאת רק הלחות באטמוספרה?‬
‫זאת הלחות באוויר.‬
‫כי לח יותר עכשיו משהיה ב-07:00.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫למרבה השמחה, היה דבר אחד שיכולנו לעשות.‬
‫ללכת לבדוק את השעורה כדי לראות אם נוכל לקצור אותה במקום זאת.‬
‫- מה אתה מבשר, חבר? - זה 14.7.‬
‫- מה המגבלה של זה? - היא 15.‬
‫- אז זה טוב מספיק לקציר? - נוכל לקצור. כן.‬
‫טוב, הייתי אומר שזה היה מוצלח למדי.‬
‫שמעת את זה, ילד עובר? זה היה מוצלח.‬
‫סיימון, אל תנפח לו את האגו.‬
‫מה שיש לי עכשיו בנגרר‬
‫יהיה מספיק לוות'רספון לשנה בערך.‬
‫אלו זרעי בירה.‬
‫אולם כשהגעתי לאסם, גיליתי שיש לי עוד בעיה.‬
‫טוב, מה נשאר לנו מהלפתית?‬
‫יש לנו בערך, שדה גדול,‬
‫בערך עוד 40 או 50 טונות של לפתית.‬
‫אז איפה אשים את השעורה?‬
‫הלו.‬
‫איפה לכל הרוחות אאחסן את השעורה הזאת?‬
‫כי האסם מלא לגמרי, לא נוכל לערבב ביניהם, נכון?‬
‫לא, תצטרך לאחסן אותה בשדה התעופה.‬
‫אזור האחסון ההוא שבניתי,‬
‫נוכל לאחסן שם בערך 400 טונות של שעורה.‬
‫אבל לא נוכל, כי עומד לרדת גשם.‬
‫אם ירד גשם, לא נוכל להשאיר אותה בחוץ.‬
‫לא, היא תירטב והם לא ירצו אותה.‬
‫תצטרך למכור אותה מייד.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫לא תוכל לאחסן אותה, תצטרך ממש לפרוק אותה שם‬
‫ולמכור אותה מייד.‬
‫מה, היום?‬
‫כן, באופן אידיאלי, היום, כן.‬
‫ובמשרד.‬
‫טוב, סוחרי תבואה.‬
‫כן, היי.‬
‫באמת, אני צריך משאית היום.‬
‫אז לא תוכל לעזור בכלל?‬
‫אחרי כמה שיחות, סוף סוף השגתי תוצאה.‬
‫אתה משמח אותי מאוד.‬
‫תודה, ביי.‬
‫המשאית בדרך.‬
‫ואז נסעתי למתקן האחסון שקיילב בנה מחדש‬
‫אחרי שכמה פושטקי-חקלאות בסגר שרפו את הקודם.‬
‫זה כמו להיות בן תשע ולשחק בארמונות חול. אני אוהב את זה.‬
‫ואז קיילב הגיע עם המטען שלו.‬
‫וזמן קצר לאחר מכן הגיעה המשאית שהזמנתי.‬
‫זאת משאית מרשימה.‬
‫- היא תשקול את מה שנכניס פנימה? - כן.‬
‫- באמת? אדיר. - כן.‬
‫אבל כשהטעינה החלה הרגשתי שאני נכנס ללחץ‬
‫כשהבנתי שהתבואה מ-40 הדונמים שקצרנו‬
‫תמלא לגמרי את המשאית.‬
‫ועדיין היו לנו כ-560 דונמים לקצור.‬
‫התקווה היחידה שלי הייתה שקיילב לא ישים לב.‬
‫צריכות להיות לך 20 משאיות.‬
‫- עשרים משאיות? - עשרים משאיות.‬
‫- שנוסעות ושבות. - מה, 29 טונות בכל משאית?‬
‫עכשיו 18:00 בערב שבת.‬
‫לא נשיג עכשיו עוד משאיות, ומחר יום ראשון.‬
‫וירד גשם הלילה.‬
‫אז אנחנו תקועים לגמרי?‬
‫כן.‬
‫תקועים לגמרי, לא נוכל לקצור עכשיו עוד שעורה, כי...‬
‫פישלת בגדול. היית צריך רק להתקשר ולהגיד, "היי".‬
‫- לא נכון. - כן נכון.‬
‫לא, אני טעיתי לפני בערך תשעה חודשים.‬
‫מה?‬
‫כשאמרתי, "האסם גדול מספיק". הייתי קמצן כמו תושב יורקשייר.‬
‫"אני לא אבזבז יותר מ-22,000,‬
‫"האסם הזה גדול מספיק, הכול ייכנס לשם."‬
‫חשבתי שיהיו מפרצים, הלפתית תיכנס לשם,‬
‫חיטה ושעורה ייכנסו לשם.‬
‫הם לא אמרו לי... אתה לא אמרת לי, אם לדבר בכנות...‬
‫אני אמרתי, "האסם שלך קטן".‬
‫כן, אבל היית צריך להגיד,‬
‫"אתה קולט שהאסם הזה יתמלא לגמרי‬
‫- "מהלפתית." - אמרתי!‬
‫- לא אמרת את זה. - כן אמרתי! אתה לא מקשיב.‬
‫אתה לא מקשיב.‬
‫לא, אתה מתנתק.‬
‫אתה בטח גם לא קולט מה שאני אומר עכשיו.‬
‫מה אמרתי עכשיו?‬
‫- משהו על להתנתק. - רואה?‬
‫זאת הפואנטה שלי.‬
‫אז הודות לי, כל העבודה נעצרה,‬
‫וקיילב שם פעמיו הביתה.‬
‫איפה המכונית המזוינת שלי?‬
‫הנה היא. אני רואה את הדופן האחורי.‬
‫כפי שהתברר,‬
‫למחרת בבוקר לא הייתי זקוק למפתחות הטרקטור שלי.‬
‫היה ברור שלא נוכל לקצור בגשם.‬
‫ואפילו כשהמבול פסק‬
‫לא יכולנו להתחיל שוב עד שהיבול יתייבש.‬
‫אז בזמן שחיכינו,‬
‫ניצלנו את הזמן כדי להיפטר ממשימה נוספת.‬
‫להתחיל את מסעם של הטליים לשולחן סעודת יום ראשון.‬
‫יש לנו טליים טובים ובשרניים‬
‫שהם במשקל הנכון, 44 ק"ג ומעלה,‬
‫שמוכנים ללכת לבית המטבחיים, כדי שיהיה לנו בשר טוב.‬
‫אז כמה יש לנו, אלן, במשקל ובגודל הנכונים?‬
‫- יש 78. - יש 78.‬
‫זה כאילו הם יודעים.‬
‫זאת פרסומת משכנעת לצמחונות.‬
‫אבל ראיתי פרסומות משכנעות לשיט תענוגות‬
‫ואין לי כוונה לצאת לשיט.‬
‫אחרי שהטליים עזבו...‬
‫והשדות התייבשו,‬
‫סיימנו לקצור את הלפתית‬
‫ואת השעורה.‬
‫ואז מכרנו את מה שקצרנו לסוחר תבואה.‬
‫נותר אז רק יבול אחד...‬
‫החיטה.‬
‫מה אתה מבשר?‬
‫זה 16.6.‬
‫עדיין יותר מדי.‬
‫בלי שום ירוק. היא צריכה עוד שבוע.‬
‫חייבים להניח לה.‬
‫למרבה הצער, קיבלתי אז שיחת טלפון די מטרידה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אחזור מאוחר יותר.‬
‫בסדר, תודה. ביי.‬
‫ויין רוני מת.‬
‫סיבת מותו של הכבש המסכן שלי הייתה תעלומה.‬
‫אז אחרי שהעמסנו אותו לרכב הלוויות המכובד ביותר שהצלחנו למצוא,‬
‫הווטרינר לקח אותו לצורך נתיחה שלאחר המוות.‬
‫והתקשר מאוחר יותר כדי להגיד שהוא מת מפתלת המעי.‬
‫ויין רוני 2020-2018‬
‫אני מופתע מכמה שאני עצוב בגלל מותו של ויין,‬
‫כי... אני עצוב.‬
‫הוא הפך לחלק מטקס קטן שהיה לי בערב.‬
‫הייתי יוצא להליכה ומביא להם קצת אוכל,‬
‫והם היו באים בריצה.‬
‫הגעתי לפה עכשיו‬
‫כי רציתי לוודא שלאו בסדר.‬
‫אבל הוא מתחבא בשיח שם.‬
‫הוא לא מוכן לצאת, אפילו לא בשביל אוכל.‬
‫למרבה הצער, נאלצנו להשאיר את הכבש היחיד שנותר לי עם היגון שלו.‬
‫מפני שבמהרה, רמת הלחות של החיטה הייתה בדיוק כמו שצריך.‬
‫מה אתה מבשר?‬
‫זה 14.4.‬
‫והיא הייתה מוכנה לקציר.‬
‫היו 390 דונמים של חיטה לקצירה,‬
‫והערך שלה נמדד באופן שונה משל הלפתית והשעורה.‬
‫עם חיטה, הכמות שמקבלים...‬
‫התכוונתי להגיד שהיא לא חשובה, היא כן חשובה,‬
‫אבל היא חשובה פחות מהאיכות.‬
‫אז יש לי שם מטען של חצי נגרר,‬
‫ואני לא יודע אם זה מטען של חצי נגרר של חיטה ממש טובה‬
‫שתשמש לייצור לחם, או‬
‫חיטה ממש גרועה שתצטרך להפוך למספוא.‬
‫בזמן שעבדנו בקדחתנות, קיילב,‬
‫שהיה נואש להגיע לביקור הנכסף אצל הספר,‬
‫לקח רגע כדי לסדר את התסרוקת שלו.‬
‫שיער.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫לפחות זה כבר לא על הפנים שלי.‬
‫אבל זמן קצר לאחר חילופי הדברים האלו, מצב הרוח השתנה,‬
‫כי גארת' בייל שם לב שחוואי שכן היה בצרות.‬
‫תסתכל שמאלה, ג'רמי, זה לא נראה טוב כל כך שם.‬
‫משהו עולה באש, נכון?‬
‫זה הסיוט של כל חוואי.‬
‫התלקחות קציר בעקבות ציוד תקול.‬
‫אני מטפל בזה עכשיו, תהיו סבלניים, שתי דקות.‬
‫אני יודע שיש שתי כבאיות בדרך לשם עכשיו.‬
‫איך הוא יודע את זה?‬
‫איך אתה יודע את זה?‬
‫יש לי קשרים בכל מקום.‬
‫לקחתי רגע להודות לאל‬
‫על האמינות המוחלטת של הלמבו.‬
‫ואז חזרנו לעבודה.‬
‫פשוט תן לו לחזור לאחור קצת.‬
‫הודות להוראות הרגועות והברורות של סיימון בקשר...‬
‫זה טוב, תביא אותו קדימה.‬
‫...נעשיתי די טוב בעבודת הטרקטור.‬
‫אתה בערך קרוב לקצה הקדמי של האמצע,‬
‫תסובב אותו קצת קרוב יותר אליך מאשר לאמצע כרגע.‬
‫אבל מאוחר יותר באותו יום‬
‫חזרתי מנסיעה לאסם האחסון‬
‫וגיליתי שסיימון הוחלף בקומביין על ידי עמית.‬
‫אני פשוט לא יודע. אני לא יודע.‬
‫אני לא יודע מה הוא רוצה שאני אעשה.‬
‫אתה רוצה שאגיע ליד במסלול הבא?‬
‫הוא לא הדליק את האור שלו, אבל הצינור בחוץ,‬
‫אז אני מניח שהוא מוכן.‬
‫אני מאחור?‬
‫אין לי מושג.‬
‫שיט...‬
‫אף לא מילה.‬
‫אבל בסופו של דבר נכנסנו לקצב.‬
‫אגיד לכם משהו, הוא בן 72, תראו אותו.‬
‫הוא אמר לי בשבוע שעבר‬
‫שהוא קצר בקומביין את החווה הזו כל שנה במשך 50 שנים,‬
‫והוא לא רצה לפספס את השנה הזו, אפילו עם הקורונה.‬
‫והנה הוא.‬
‫אחכה שהאור שלך יידלק, ג'רלד.‬
‫תדליק את האור, אני אחזור.‬
‫טוב, הבנתי אותך.‬
‫לא הבנתי, אבל...‬
‫עד סוף אוגוסט, העבודה שלנו הושלמה.‬
‫קצרנו כ-2,200 דונמים‬
‫של חיטה, לפתית ושעורה.‬
‫והשדות יצאו להפסקה שהרוויחו אותה ביושר.‬
‫אבל אני לא יכולתי. הייתי צריך למכור את החיטה.‬
‫אז לקחתי דגימה...‬
‫והתקשרתי לצ'רלי, שלאחר שכל העבודה נעשתה,‬
‫חזר מהחופשה שלו,‬
‫וקבעתי להיפגש איתו בטחנת הקמח המקומית.‬
‫הנה היא.‬
‫דוגמית.‬
‫התקווה שלי הייתה שהחיטה שלי תגיע לפה,‬
‫ותהפוך לקמח ללחם.‬
‫כי אז אקבל מחיר גבוה תמורתה.‬
‫קמח בייקרס לבן חזק עבור לחמים ולחמניות‬
‫אבל קודם היא הייתה צריכה לעבור את הבדיקה של פול הטוחן.‬
‫זאת ה...‬
‫מספר אחת, פרמייר ליג...‬
‫- פרמייר ליג. - ...חיטה לקמח.‬
‫- לא ווקסהול קונפרנס. - לא.‬
‫היינו רוצים פה ליברפול, אתה יודע, בראש הליגה.‬
‫לכל הפחות מנצ'סטר סיטי.‬
‫טוב, בסדר. נראה מה נוכל לעשות.‬
‫אלך לאיש המעבדה שלנו ואנחנו נצא עם התוצאה.‬
‫- כמה זמן זה לוקח? - טוב. חמש דקות.‬
‫המספר הקובע, לפי פול,‬
‫הוא אחוז החלבון בדגן.‬
‫- המספר הרצוי הוא 13. - שלושה עשר אחוזים.‬
‫שלושה עשר, זה המספר.‬
‫אני חושב שיש בה בערך 13.4 אחוזי חלבון.‬
‫טוב. אני אלך על 12.6, 12.7.‬
‫פול, אנחנו רוצים לדעת אם...‬
‫כן, אנחנו צריכים לדעת.‬
‫טוב. שאלך לבדוק אותה?‬
‫- כן. בבקשה. - אני... כן.‬
‫- יופי. - ביי. מת על הכובע שלך.‬
‫בזמן שחיכינו למדען הלחם של פול שיעשה את עבודתו,‬
‫הייתי להוט לדעת איך תיראה הצלחה, במונחי כסף.‬
‫- מה המחיר של טונה חיטה מובחרת? - זה 185 ליש"ט.‬
‫טוב, ואם היא אוכל לתרנגולות...‬
‫- כמה? - זה 150, 155 ליש"ט.‬
‫טוב, אז 185 ליש"ט לטונה אם זו איכות טובה.‬
‫- נכון. - ו-155 ליש"ט אם זה אוכל לתרנגולות.‬
‫נכון.‬
‫אז אחרי שקובעים שהיא באיכות טובה,‬
‫אני מתחיל להתמקח איתו על המחיר?‬
‫אתה יכול לבקש אינדיקציה לגבי השווי שלה.‬
‫אני יכול להגיד לו, "אני רוצה 200 ליש"ט לטונה"?‬
‫אני חושב שזה מספר יפה.‬
‫- נשמע עגול. - נכון.‬
‫פשוט תגיד 200 ליש"ט לטונה,‬
‫ואז תגיד, "לא אמכור אותה היום", ותיכנס למכונית שלך ותיסע.‬
‫אפשר לומר, "אני לא מוכר".‬
‫"היינו רוצים להגיד שנמכור לך אותה, אבל..."‬
‫- אבל לא בהכרח עכשיו. - לא בהכרח היום.‬
‫טוב, הוא עלול להגיד, "בסדר".‬
‫כן, הוא עלול.‬
‫אני ממש גרוע בהתמקחות.‬
‫אבל הזמן להשערות חלף.‬
‫הוא חזר.‬
‫החלבון החשוב מכול,‬
‫הספרה הראשונה היא אחת.‬
‫כן.‬
‫- הספרה השנייה היא שלוש. - יש!‬
‫ואז יש לנו נקודה.‬
‫כן, אפס.‬
‫ואז הספרה הבאה היא חמש.‬
‫כמעט כאילו...‬
‫- איך ידעת את זה? - זה הצבע.‬
‫היא כנראה אחת מהטובות שראיתי עד עכשיו.‬
‫- יופי. - כל הכבוד, ג'רמי.‬
‫לא, כל הכבוד לו ולקיילב.‬
‫האם אוכל להתעקש, צ'רלי, שנקנה אותה כדי לטחון אותה בטחנה‬
‫ואז נוכל לשלוח קצת מהקמח לג'רמי כדי שימכור אותו בחנות?‬
‫- כן. - טוב, לא, אנחנו צריכים להתמקח.‬
‫- לא, אני כבר טיפלתי בזה. - מה זאת אומרת?‬
‫אתה אולי מבין במחירי מכוניות, אבל אני מבין במחירי חיטה.‬
‫אז כמה היא שווה?‬
‫בסביבות 180, 185 ליש"ט.‬
‫אלה חדשות נהדרות.‬
‫אז היא מהאיכות הגבוהה ביותר.‬
‫אני הולך לרחוץ בה.‬
‫תודה, פול.‬
‫אלה באמת חדשות טובות.‬
‫עם סיום הקציר ובזמן שצ'רלי עשה חישובים,‬
‫אני עברתי על הדואר שהצטבר,‬
‫היכן שמצאתי את התוצאות‬
‫של הבדיקות האחרונות של מי המעיין המבוקבקים שלי.‬
‫"תוצאות בדיקות החיידקים ב-22 מעלות וב-37 מעלות נכשלו."‬
‫אז המים לא ניתנים למכירה.‬
‫"לידיעתך, ספירת החיידקים הכללית צריכה להיות אפס‬
‫"ונמצא שהיא מעל ל-10,000."‬
‫זה לא כישלון, זה אסון.‬
‫עשרת אלפים?‬
‫זה אומר שהייתי חייב להגיע בדחיפות לחנות החווה,‬
‫כדי להוריד את המים מהמדפים לפני שמישהו יקנה אותם.‬
‫מי דידלי סקוואט אין בהם חרא.‬
‫והיה לי בדיוק המכשיר המתאים לעבודה,‬
‫כי נפגשתי שוב...‬
‫עם ידיד ותיק.‬
‫ברוכים הבאים, כולם,‬
‫לרכב התגובה המהירה החדש של דידלי סקוואט.‬
‫נהדר לנהוג בו שוב.‬
‫העובדה היא שאם הוא מסוגל להתמודד עם הכבישים של מדגסקר,‬
‫הוא בהחלט מסוגל להתמודד עם השדות של צ'יפינג נורטון, וכך הוא עושה.‬
‫מוזר שמעולם לא נהגתי ברכב הזה במהירות של יותר מ-13 קמ"ש.‬
‫תראו אותי עכשיו.‬
‫אני ממש מציל חיים בכך שאני עושה את זה.‬
‫באתי לקחת את המים.‬
‫- למה? - יש בהם חרא.‬
‫- סליחה, מה? - יש בהם חרא.‬
‫כתוב שאין בהם חרא.‬
‫כתוב שאין בהם חרא, אבל זה לא ממש מדויק.‬
‫הם מלאים בחרא.‬
‫אני לא יודע מה זה. זאת לא ממש צואה, אלה חיידקים.‬
‫אבל נעביר חומר ניקוי במערכת,‬
‫ונבדוק אותם שוב.‬
‫מה אלה?‬
‫פטריות.‬
‫- מה? - פטריות. פטריות גדולות.‬
‫גדולות?‬
‫- לא להאמין. - אתה יודע מה עושים?‬
‫פורסים אותן, טובלים אותן בביצה. מטגנים אותן וזה כמו טוסט פטרייה.‬
‫לא, אבל זאת פטרייה.‬
‫כן, זאת פטרייה גדולה.‬
‫פטריות השדה שלנו כאן. תראי את זה!‬
‫הן נהדרות.‬
‫הכול היה נהדר בחנות החווה.‬
‫חלב מקומי טרי 1 ליש"ט לליטר‬
‫סוף סוף ראינו את עבודתנו נושאת פרי.‬
‫שמן צמחי ידידותי לאורנגאוטנים שיוצר מהלפתית שלנו‬
‫היה מונח כבר על המדפים.‬
‫ויומיים לאחר מכן, הטליים שלנו חזרו.‬
‫- כתף מגולגלת בלי עצמות. - כן.‬
‫החזה, שהוא כמו הצוואר, רק לצלייה.‬
‫הצלעות. הכבד והכליות ובשר טחון.‬
‫אז אני יילדתי את זה, גידלתי את זה, האכלתי את זה...‬
‫- נכון. - ...טיפלתי בזה.‬
‫- אהבת את זה. - אהבתי את זה.‬
‫- אתם הרגתם וביתרתם את זה. - ביתרנו את זה בשבילך.‬
‫מוכן לאכילה.‬
‫עלה 5,000 ליש"ט לגדל ולשחוט את הטליים,‬
‫אבל הם היו פופולריים כל כך בקרב המקומיים...‬
‫אתה רוצה שני טליים שלמים, אז זה ארבעה חצאים. כן.‬
‫...שנראה שאנחנו עשויים לקבל אפילו 200 ליש"ט בחזרה.‬
‫להתראות. תודה רבה לכם. תודה.‬
‫תודה רבה שבאתם. נקווה שתיהנו.‬
‫מי צריך סופרמרקטים? משהו הצליח.‬
‫בוקר.‬
‫- נשארו לנו שבעה. - יופי.‬
‫זה כל מה שנשאר לנו, שבעה, ועכשיו רק 11:30.‬
‫עוד מישהו בא לקנות טליים?‬
‫החנות עמוסה להפליא.‬
‫ויהיה ממש חבל אם נצטרך לסגור אותה‬
‫כי החלב הגיע ממרחק של 13 ק"מ,‬
‫שזה בגלוסטרשייר,‬
‫ומותר לנו למכור מוצרים רק מאוקספורדשייר.‬
‫ספטמבר‬
‫זאת הייתה שנת החוואות הראשונה שלי אי פעם.‬
‫אבל למרות זאת, החלטתי לחגוג בדרך המסורתית.‬
‫אז נפגשתי עם קיילב באסם הישן שלי,‬
‫כדי לתלות אלומות חיטה על אחת מקורות עץ האלון שלו.‬
‫זה כמו חגיגה.‬
‫סוף הקציר, תולים את זה.‬
‫וביחד עם תליית החיטה,‬
‫היה משהו נוסף לחגוג.‬
‫הם השתמשו בכאלה בשביל זה?‬
‫- זה נראה טוב. - לא נכון, זה נראה מגוחך.‬
‫- שילמת על זה כסף? - כן.‬
‫זה לא... איך עשיתי את זה?‬
‫איך גם את זה אני לא עושה כמו שצריך?‬
‫הייתי עולה בסולם, אבל אני לא יכול.‬
‫- למה לא? - ירו בי.‬
‫מה?‬
‫נוריתי ברגל.‬
‫- באמת ירו בך? - כן, באמת.‬
‫כן, הייתי עם קבוצה של חברים במעגל, שיחקנו כדורגל,‬
‫והוא הוציא את רובה האוויר שלו וירה לי ברגל "בטעות".‬
‫- אתה צוחק? - בשוק שלי.‬
‫- עם רובה אוויר? - רובה אוויר קליבר 0.22 ממרחק ארבעה מטרים.‬
‫לא להאמין.‬
‫יש כבר גלד. הכדור עדיין ברגל שלי. הכדור שם.‬
‫- אבל זה חבר שירה בך? - חבר שלי, כן.‬
‫אז הוא הוציא את הרובה שלו, טען אותו ואז כיוון אותו אליך?‬
‫- כן. - ומה אמרת?‬
‫- "אל תכוון אליי את הרובה, שמוק." - לא רבתם?‬
‫לא. אנחנו חברים הכי טובים מאז בית הספר היסודי.‬
‫הוא אמר שזאת הייתה תאונה.‬
‫איך ייתכן שזו תאונה,‬
‫לכוון רובה אוויר על מישהו וללחוץ על ההדק?‬
‫לא יודע.‬
‫חשדתי שהשיחה הבאה שלי תהיה מטרידה באותה מידה,‬
‫מכיוון שהגיע הזמן לשבת עם צ'רלי המעודד‬
‫ולגלות כמה כסף היבול הניב.‬
‫סיימנו הכול.‬
‫סוף הקציר.‬
‫- כל הכבוד. יופי. - תודה.‬
‫איך ההרגשה?‬
‫היא... אגיד לך בעוד דקה,‬
‫כי אתה תגיד לי מה המספרים.‬
‫אתה תיתן לי את רגע האמת.‬
‫- טוב, כפי שאתה יודע... - הנה, התחלנו.‬
‫זאת לא הייתה שנה נהדרת ל...‬
‫לחוואות, באופן כללי.‬
‫קראתי ב"טיימס" אתמול‬
‫שזו השנה הגרועה ביותר לחוואים מאז 1976.‬
‫קיץ יבש. אני זוכר אותו היטב.‬
‫שנת הבגרויות שלי. לכן אין לי בגרות.‬
‫חיטה - לפתית - שעורה - סך הכול‬
‫נסתכל על המשבצות העליונות. תסתכל בכחולות.‬
‫אני אבהיל אותך.‬
‫בשנה שעברה הרווחנו 226,000 ליש"ט ממכירת יבולים.‬
‫זה לפני העלויות.‬
‫אז 226,000 ליש"ט.‬
‫- כן. - והשנה זה 137.‬
‫אז פחות 90,000 ליש"ט מאותו תחום.‬
‫זה תשע...‬
‫- שזה די מדהים. - "מדהים" זו מילה אחת לזה.‬
‫- זה פחות 90,000 ליש"ט. - כן.‬
‫זה עצום, זה פחות 40 אחוזים.‬
‫תשעים אלף ליש"ט הלכו בגלל מזג האוויר.‬
‫אז איפה העלויות, כי כמה...‬
‫- אז הנה העלויות, הוצאנו... - הוצאנו...‬
‫- ארבעה עשר אלף ליש"ט על זרעים. - על זרעים.‬
‫שלושים וארבעה אלף ליש"ט על דשן ו-20,000 ליש"ט על ריסוס.‬
‫אז 68,601 ליש"ט.‬
‫ואז יש 68,457 ליש"ט בעלויות.‬
‫זה קיילב, זה המיכון.‬
‫אז הרווחת 144 ליש"ט מהקרקעות המעובדות.‬
‫אז העובדות הן‬
‫שחוואות של שבעה ימים בשבוע במשך שנה, בחווה בגודל של כ-4,000 דונמים,‬
‫הניבה הכנסה של 144 ליש"ט?‬
‫נכון.‬
‫למזלנו, יש לנו את הסובסידיה הזו. כשהיא לא תהיה...‬
‫מה חוואים יעשו?‬
‫באמת, מה הם יעשו?‬
‫אלו שאין להם צוותי צילום של אמזון‬
‫ו"מי רוצה להיות מיליונר" לצורך השלמת הכנסה?‬
‫כלומר, מה עושים כשהסובסידיה מתחילה לרדת?‬
‫יהיה שינוי ענקי באזורים הכפריים.‬
‫כנראה יהיו 30 אחוזים פחות חוואים.‬
‫אבל זה מצבנו בחוואות בימים אלה.‬
‫ובפעם הבאה שחוואי ייבב על מזג האוויר...‬
‫חבקו אותו וקנו לו בירה,‬
‫כי הוא לא מייבב על זה כי קשה לעבוד בגשם,‬
‫הוא מייבב על זה כי זו צליבה.‬
‫מצאתי את עצמי בדילמה.‬
‫עבדתי קשה נורא כל השנה‬
‫והגמול שלי היה 144 ליש"ט.‬
‫אפילו עם המענקים והסובסידיות,‬
‫מצבי היה טוב בהרבה לו מכרתי את החווה,‬
‫שמתי את הכסף בבנק וחייתי מהריבית.‬
‫ויחד עם זאת, השנה החולפת הייתה פשוט נהדרת.‬
‫עשיתי כל כך הרבה דברים שלא חשבתי שאוכל לעשות.‬
‫הפכתי לרועה.‬
‫נהג טרקטור.‬
‫חנווני.‬
‫מיילדת.‬
‫עובד חיוני.‬
‫מהנדס.‬
‫ופעיל שימור סביבה.‬
‫הכול בחברתה של משפחת דידלי סקוואט‬
‫המאושרת עד אין קץ, והבלתי מתפקדת עד אין קץ.‬
‫אבל האם אוכל באמת לעבור שוב את כל המחזור...‬
‫תמורת פחות מ-40 פני ליום?‬
‫זאת שאלה שעולה כמעט מייד‬
‫בפיקניק חג הקציר שלנו.‬
‫אחד מאלה.‬
‫אז עברו שנה ויום מאז שהתחלנו את החוואות?‬
‫כן. קצת יותר.‬
‫אז הדבר הגדול שאני צריך להחליט עכשיו,‬
‫יש לי ברירה, באופן ריאלי.‬
‫אני יכול לחזור ללונדון ולחיי הקודמים...‬
‫כן, תעשה את זה.‬
‫- לא שמעת את ה"או". - לא... תעשה את זה.‬
‫אני חושב שאני לא רוצה לחזור ללונדון.‬
‫- לעולם? - לא, אני מאושר כאן.‬
‫אתה אוהב את לונדון. אתה מת על לונדון.‬
‫ולונדון מתאימה לך.‬
‫ויש לך חברים בלונדון.‬
‫יש לך חברים, אתה מכיר המון אנשים.‬
‫יש לך המון חברים כאן.‬
‫הוא רוצה שאני אישאר.‬
‫כי אני פרה חולבת בשבילו.‬
‫אם שוקלים את זה, שוקלים-לים-לים, הייתי הולכת על חוואות.‬
‫אתה מאושר כאן.‬
‫נכון, אני מאושר כאן.‬
‫אמרתי, בתקופה של המלטת הטליים, שמעולם לא הייתי מאושר יותר.‬
‫הטליים נולדו וזה היה יום נחמד,‬
‫אמרתי, "מעולם לא הייתי כה מאושר בעבודה".‬
‫- באמת? - לא.‬
‫- תראו את הצבעים. הסתיו מגיע. - זה מהמם.‬
‫תמיד מהמם בחווה, בעצם.‬
‫לא משנה באיזה יום, תמיד יש משהו שהוא יפהפה.‬
‫אבל העניין הוא שהתוכנית הסתיימה.‬
‫התוכנית הזאת.‬
‫- לחיים. - שזה עצוב.‬
‫אבל תודה רבה על כל העזרה שלכם בשנה האחרונה.‬
‫לחיים.‬
‫לכולכם, תודה רבה.‬
‫תודה שהייתם סבלניים איתי.‬
‫אני איכנס לטרקטור הזה עכשיו.‬
‫תחזור איתי ותחבר את הקלטרת‬
‫ואני אלך לעבד עכשיו.‬
‫חשבתי שאתה הולך למסיבה הערב.‬
‫בלונדון.‬
‫צפיתם ב...‬
‫ג'רלד‬
‫צ'רלי‬
‫אלן‬
‫קווין‬
‫ליסה‬
‫קיילב‬
‫וג'רמי‬
‫ב...‬
‫החווה של קלארקסון‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬
‫בקרת כתוביות: דניאלה מגדל‬