CLARKSONIN FARMI
7. OSA VALMISTELU
Kaiken energian vaativan sadonkorjuun vyöryessä päälle
minun piti nopeasti saada loppuun muut projektini,
jotka olin aloittanut vuoden mittaan.
Auringon yhä porottaessa kirkkaalta taivaalta
päätin aloittaa tehtävästä, joka oli minusta kaikista siistein.
700 lasipulloa.
Autan aloittamaan tuotannon uudessa vedenpullotustehtaassamme.
Tätä vauhtia James May kutsuisi ääntä nopeammaksi.
Pidän hatustasi.
Svengaava, eikö?
Sitten minulle selvisi, että pullotustehdas
metallisessa kontissa
ei ollut paras ideani.
Täällä on liian kuuma.
Sinnittele. Näytän, miten se tapahtuu.
48,6 astetta pään korkeudella.
48,6 astetta.
Näytän sinulle, miten se toimii.
Noin. Kaksi täyttyy.
Paino on vähän alle.
Tuo on täydellinen.
Sitten otetaan korkki.
Väännetään kiinni pitäen tuota silmällä.
Sitten mennään laatikon luo
ja tehdään näin,
ja sitten pikaisesti tänne.
-Onko tuo etiketti? -On, mutta en ole...
Noin. Se toimi.
-Eihän, meni pieleen. -Hyvä se on.
-Eikä ole. -No...
Sitten minä otan sen pois.
Onko lisää pulloja?
Tarvitsen lisää...
Tuo ei ole hyvä juttu.
Ja sitten, anteeksi...
-Kun ehdit. -Tässä, pullo.
-49,7 astetta. -Tosi kuuma.
50 asteessa saamme mennä lakkoon.
-Kuuma. -Voi hitto!
Lopulta sää muuttui tyypilliseksi.
MAATILAPUOTI
Kuivuuden lopusta
puhuivat kaikki...
Luultavasti.
Erinomaista. Kiitos, Gerald.
Okei.
Juu.
Loistavaa. Päästän sinut jatkamaan.
Selvä juttu.
Suuntasin sitten puodille,
missä Lisa oli ahkeroinut...
LEHMÄMEHUA
...ja keksinyt uusia tuotteita.
Näyttää oikealta kaupalta.
Tiedän. Haista mansikoita. Herkullisia, eikö?
Ei. Älä syö niitä.
-Ellet osta niitä. -Ne ovat hyviä.
Ja kakkuja.
Paljon kakkuja.
Jestas! Tämä on oikea kauppa.
Piccalilliä! Rakastan sitä.
Hedelmäinen chutney. Luoja, meillä on kaikkea.
Olen myynyt pirtelöitä, ja ne ovat kuulemma herkullisia.
-Meillä on juustoa, pirtelöä... -Kermaa.
Mitä täällä on?
Hyvänen aika!
Makkarat menivät hyvin kaupaksi.
-Makkaroita, pekonia. -Makkararullia.
-Takapaistia. -Jep.
Jauhelihapihvejä. Leirintäalue
-muuten aukeaa taas neljäs päivä. -Niin.
Saanko kysyä?
Yksinkertainen kysymys.
Tiedäthän, että rakennusluvan
mukaan kaiken pitää tulla 50 km:n säteeltä?
Kyllä.
Että sen on oltava lähikauppa paikallisille?
Kyllä.
Onko tämä Cotswoldsin ananas?
Ei. Mutta varastot olivat vähissä.
-Ja nämä avokadot. -Niin.
Ei niin kovin paikallista.
Ei. No, he tulivat yhdestä shirestä.
En ole varma, mistä niistä.
Eivät ne mistään shirestä tule vaan Etelä-Amerikasta.
Shirestä.
Kahden syöminen vahingoittaa ympäristöä enemmän
kuin Volkswagen Pololla ajaminen vuodessa.
Eikä!
Se on huono juttu. En hanki niitä enää.
Eli noita munia lukuun ottamatta
en näe täällä mitään meidän tilaltamme.
Tule vastaan puolitiehen. Anna minulle jotain.
-Kasvata jotain, tee jotain. -Kasvatan asioita.
Tee jotain. Täällä ei ole mitään sinulta.
Sillä hetkellä Hänen iloisuutensa saapui.
KYYKKYKAUPPA
-Hei. -Hei, Charlie.
Charlie.
Vau! Tämä näyttää aivan fantastiselta.
Hieno, eikö?
Tykkäätkö vain, koska Lisa teki sen?
-En. -Siitähän on kyse.
Se näyttää aidosti tyylikkäältä.
Kuinka paikallisia ananakset ovat?
Cotswoldsin ananasta.
Niinkö? Ja avokadot?
Cotswoldsista.
Entä katteet?
Meillä ei taida olla budjettia? Pidän niistä.
Haluan tietää, että tulos...
-Kate on noin 40 %. -Okei.
Onko se 40 % kaikesta?
-Suurin piirtein. -Okei.
Herrasmies kun on,
Charlie keskusteli kanssani vielä Lisan kuulematta.
Hinnoittelusta vielä.
-40 % marginaalilla... -Niin.
Mansikoiden tukkuhinta on 2,80,
ja ne myydään hintaan 3,50. 70 penniä.
Se on 25 %.
Se on Lisan matematiikkaa.
Joten meidän pitäisi... En syytä...
Ei, sanon vain, että he oppivat eri tavalla Dublinissa.
Matematiikkaa.
Tarkistetaan, että meillä on asianmukaiset hinnat kaikelle.
Liittyen Lisan pyyntöön saada lisää myytävää,
oli jotain, mitä voisin tehdä.
Neljännesmiljoonalla mehiläiselläni oli ollut tarpeeksi aikaa tehdä hunajaa.
Pala, beibi, pala.
En ota puremia vastaan tänään.
No niin.
Kun minua viimeksi täällä pistettiin, jalkani sykki neljä päivää.
Sitä todella tykytti.
Sitten sitä kutitti niin rajusti, että halusin sahata koko jalan irti.
Katsokaa kaikkea tuota mehiläismehua.
Herranjestas, siinä on paljon hunajaa.
Erinomaista.
Jännittävää.
Tuli juuri mieleeni.
Ajan takaisin
kaikki nuo mehiläiset autossa.
En voi tehdä asialle paljoakaan.
Hitto!
Kristus!
Pukuni sisällä on yksi.
Miten helvetissä se tapahtui?
Ja se pisti minua suoraan persposkeen.
Tämä on huono juttu.
Rohkaistuttuani
pinosin jäljellä olevat lokerot ja lähdin ei-toivottujen matkustajieni kera.
Kuulen ne. Kuunnelkaa.
Miten voi olla laillista ajaa mehiläispesä takakontissa?
Tunnen kuinka pakaraani kasvaa kolmas pakara.
Elämäni kamalin matka.
Puhukaa keskenänne.
Levitän juuri salvaa omaan persrakooni,
koska kukaan muu ei suostu.
En vain usko tätä.
Ilkeitä mehiläisiä.
Kun kolmas pakarani oli turtunut,
aloin erotella mehiläismehuani.
Katsokaa tätä.
Mehiläisvahaa voidaan käyttää huonekalujen tai lattian kiillotukseen.
Sillä saa tamburiinista paremman äänen.
Sitä käytetään harmonikoissa.
Madame Tussauds käyttää mehiläisvahaa vahanukeissaan.
Vaha, ennen vanhaan,
oli 14 kertaa arvokkaampaa kuin hunaja.
Seuraavaksi piti irrottaa hunaja linkoa käyttäen.
Katsokaa tätä.
Tärkeintä tässä on olla hellä,
jotta saa hunajan vahingoittamatta kennoja.
Tämä kaikki on hunajaa. Pelkkää hunajaa.
Voi hemmetti, nyt kävi näin.
Vahingoista huolimatta...
Katsokaa, katsokaa!
Ensimmäinen purkkini mehiläismehua.
Seuraavana päivänä, kun kaikki hunaja oli pakattu,
poimin kasviksia.
Katsokaa tätä.
Värikästä.
Oman tilani tuotteiden kera
suuntasin ylpeänä puotiin.
Tässä ensimmäinen erä hunajaa. Lisää on tulossa myöhemmin.
Miten teit tämän?
Lehtimangoldia?
Toit ne lähimmän kilpailijamme pussissa.
Niinpä toinkin.
Se on oikein hyvä ruokakauppa tuossa 800 metrin päässä.
Hunaja on upeaa. Mitä se maksaa?
Näin Daylesfordissa, että puolet tuosta oli 20 puntaa.
Puolet tästä?
Ja se oli 20 puntaa. Luulen, että voit helposti pyytää...
-Seitsemän puntaa? -Ei, enemmän.
-Oikeasti? -Kyllä.
Tein kovasti töitä sen eteen. Ne pistivät kahdesti.
En myy sitä 7 punnalla.
10 puntaa.
-8,50. -Ei.
Pidättelemmekö sinua?
Täällä on asiakas.
Sitten hintaongelma paheni entisestään.
Eräs nainen tuli ja sanoi: "Maksan siitä 6,50."
Ja Lisa suostui.
Hän käytti hyväkseen väittelyä,
ja nyt hän saa hunajan 6,50 punnalla.
Ne saapuivat aamulla.
Ei Asdaa näin johdeta.
Eivät he kysy asiakkailta, paljonko he haluaisivat maksaa.
-Jep. -Käykö kortti?
Kyllä. Vain korttimaksuja nyt.
-Tietysti. -Niin.
Kun olin murjottamassa, Kaleb saapui uudella lelullaan.
Katsokaa tätä.
Se on aika makea ja kuulin sinun ajavan ohi aiemmin.
Kuulitko?
-Siitä kuuluu hyvä ääni. -Eikö olekin hieno?
Kiva.
Sinäkö tämän stailasit? Musta konepelti, musta katto?
Joo, konepelti, katto ja spoileri.
Ostin siihen uuden spoilerin.
-Ja tummennetut ikkunat. -Totta kai.
Kaksi päivää sen jälkeen kun olin ostanut sen,
ajoin Long Comptonista satasta,
ja tämä lensi ylös, katon päälle. Tämä osa meni lommolle.
Kattoko?
Katto tuli näin lähelle päätäni.
-Pelkästä konepellistä? -Siitä juuri.
Mitä konepellin lukolle tapahtui?
Näissä pitää osata varoa sitä.
Ne ruostuvat.
Onko tämä ensimmäinen autosi?
Tämä on unelma-autoni, lapsesta saakka.
-Halusit 350:n? -A 350:n.
Ainoa pieni huoleni on, että tämä on GT-auto.
Se on tehty pitkille matkoille.
Mutta et koskaan mene viittä kilometriä kauemmas
tästä paikasta...
-Missä asti olet käynyt sillä? -Banburyssä.
-20 kilometriä. -20 kilometriä, siinä se.
Sittenkö alkoi pelottaa?
Sitten tulin kotiin.
Onko sinulla hiuspanta?
On. Se pitää hiukset poissa kasvoiltani.
Koska et ole käynyt parturissa...
Niin, ikuisuuksiin.
27. päivä otan permanentin.
Aiot ajaa tätä autoa permis päässä?
Jep.
Varuillanne siellä Chippyssä!
Vidal Sassoonin lähdettyä
menin metsään katsomaan maustekrassejani,
joiden päätin olevan valmiita muuttumaan rahaksi.
Valitettavasti helleaalto oli vaatinut veronsa.
Kuten näette,
kaikki, mitä olen istuttanut penkin tähän päätyyn,
ei ole vain kuollut, mutta kadonnut kokonaan.
Kasveja on 27,
mikä tarkoittaa, että 73 on kuollut.
Tässä päässä, jossa vesi virtaa vielä melko hyvin,
asiat eivät ole kovin huonosti.
No kyllä!
Katsokaa häntä.
Hei, katsokaa hänen kokoaan!
Onnekseni ravintolat on avattu uudelleen,
ja valtiovarainministeri jopa maksaa ihmisille niissä syömisestä,
joten voin viedä ne Lontooseen
johonkin japanilaiseen ravintolaan,
ja he hämmästyvät.
Koska olin niin kiireinen,
en tietenkään ehtinyt lähteä Lontooseen.
Onneksi tunsin juuri oikean miehen siihen tehtävään.
Hän oli käynyt pääkaupungissa vain kerran koulun taideretkellä
ja pelkäsi niin paljon, ettei poistunut bussista.
Mutta nyt hän on aikuinen ja vähintäänkin
ajattelin, että hän saisi tilaisuuden ajaa uudella autollaan.
Mutta ei.
Muutama asia, jotka sinun on tiedettävä.
Onko sinulla ULEV?
-Mikä se on? -Vähäpäästöinen auto.
Tämä on valmistettu ennen vuotta 2015, eikö?
Eli sinun täytyy maksaa ruuhkamaksu.
Tarvitset 15 sovellusta pysäköintiin, kaikille eri yrityksille.
Mikään siitä, mikä täällä on mahdollista,
ei ole sitä Lontoossa.
Jos sinua puukotetaan, se ei osu valvontakameraan.
Jos käännyt väärin, se osuu.
Miten hitossa maksan sen tuhkamaksun ja muut sellaiset?
Soitat puhelun, mutta et ajaessasi.
Miksi tehdä se niin?
Tai voit tehdä sen sovelluksessa, äläkä unohda ULEViä.
Maksaa 28 puntaa ajaa Lontooseen tällä.
-Täällä se on ilmaista. -Täällä kaikki on ilmaista.
Kaikki, mitä teet täällä, on mahdotonta Lontoossa.
Luulen, että meillä on työt väärin päin tänään.
Mene Lontooseen, myy wasabit,
älä huoli alle 300:aa puntaa, nähdään täällä illalla.
-300 puntaa kilolta? -Niin.
-Selvä. -Se on arvokasta.
Nähdään illalla.
Juu.
Hän on aidosti hermostunut.
100 jaardin päästä, käänny vasempaan Church Roadille.
Tämä reitti välttää ruuhkan tiellä A40 Lontoossa.
Olet nopeimmalla reitillä. Saavut kello 9.29.
Mitä?
Mitä tarkoitat ruuhkalla? Olen Chadlingtonissa.
Yksi maili.
Yksi maili mihin?
No niin, nyt mennään.
Lähden virallisesti Chadlingtonista.
Kämmeneni ovat tosi hikiset.
Todella hikiset.
Menemmekö moottoritielle? Hä?
No niin.
Jatka tiellä M40 27 mailia.
M40 27 mailia?
Jestas!
Jos Kaleb luuli, että hänellä oli asiat huonosti, minulla meni huonommin...
koska tähän aikaan vuodesta viljelijät hakevat tukiaan.
Eli minun piti kertoa hallitukselle tismalleen, mitä kasvatin.
Se tarkoitti paperityötä.
Olen innoissani, koska rakastan lomakkeiden täyttämistä.
Ne ovat melko hyvin käytetyt tunnit, koska...
Tunnit?
-Kyllä. -Tämä lomake...
Niin.
...joka on satoja sivuja pitkä...
Siinä on 22 sivua.
Minulla on parempaakin tekemistä ajallani.
-Mutta se on... -Paljonko he maksavat?
Koska mitä se onkaan,
mieluummin maksan sen itse kuin teen tätä.
Todellako?
Sinulla on 360 hehtaaria,
joista maksetaan 220 puntaa, eli 82 000 puntaa.
Täytän lomakkeen.
Ensin tarvitsemme maatilan kartan. Tässä se on.
Ja on olemassa tiettyjä koodeja. Näetkö, että tuossa lukee...
-AC66. -Se on siis vehnää.
-Miksi se on vehnää? -Se on vehnän koodi, Jeremy.
-Mikä on AC17? -Maissi.
-Mikä on PG01? -Pysyvä nurmi.
-Mikä on WO25? -Ne ovat metsiä.
Oletko koskaan lentänyt kehitysmaahan
ja saanut monimutkaisen maahantulolomakkeen?
-Esimerkiksi Burmassa. -En.
Ja kun täytät sen, mikä kestää tunnin,
he laittavat sen roskiin.
Sitä tässä... Tämä on kehitysmaahölynpölyä.
Montako peltoa tilalla on? Olen unohtanut.
Niitä on noin 42. Tuolla on Dead Man.
-Joten meidän täytyy... -Siinä on vehnää.
Kyllä, mutta tällä hetkellä siinä on viime vuoden sato,
joka oli rapsia.
Mutta siinä on vehnää.
Kyllä, mutta hallituksen kannalta...
Tiedän, että siinä on vehnää. Olen nähnyt sen.
He eivät tiedä sitä vielä.
Sinun täytyy olla tarkka, Jeremy...
Sillä välin 110 kilometrin päässä
Sir Ranulph oli vihdoin saapunut keskelle COVIDin hiljentämää Lontoota.
KAPEA KAISTA
Hän ei tosin nähnyt sitä niin.
Missä minä olen?
Tuolla, täällä? Mitä on tekeillä?
100 jaardin päästä, käytä toista kaistaa vasemmalta
kääntyäksesi Piccadillyyn.
Käytä sitten toista kaistaa vasemmalta
kääntyäksesi oikealle Duke of Wellington Placelle.
Mitä? Ei se onnistu millään. Menen suoraan.
Liikenneympyrässä, käänny vasemmalle.
Käänny vasemmalle.
Poistu liikenneympyrästä vasempaan.
Älä käske minua kääntymään vasemmalle!
Käänny oikealle Grosvenor Placelle.
Miksi tööttäät minulle? Mulkku!
Kiilaa toki suoraan eteeni.
Käänny oikealta kaistalta loivasti oikealle Piccadillylle,
käytä sitten kahta vasenta kaistaa pysyäksesi Piccadillyllä.
Mitä? Ei, ei. Minun on mentävä tuonne.
Anteeksi, ystävä.
Ruuhkamaksu. Jeesus!
Vähäpäästöinen.
Käänny vasemmalle Old Park Lanelle.
Ei vasenta.
KIERTOTIE
Kusetatko? Minun piti mennä vasemmalle.
Käännyn tästä vasemmalle.
Etsin ravintolaa nimeltä Nero.
Nero, Naro,
Nero, Noro, Naro.
Lopulta Kaleb löysi etsimänsä ravintolan.
Minne pysäköin?
"Maksa puhelimella."
027125.
Pahoittelut. Ette voi pysäköidä tähän paikkaan,
koska sen rajoitukset eivät salli ajoneuvotyyppiänne.
Olkaa hyvä ja etsikää toinen pysäköintipaikka lähistöltä.
Kiitos soitosta Westminsterin pysäköintimaksupalveluun.
Saadaksenne lisätietoja käytettävissä olevista...
Mitä tapahtuu?
...tai ladataksenne ALV-kuitit, käykää osoitteessa www...
Antakaa korttinne voimassaoloaika, joka näkyy kortin etupuolella.
Saadaksenne lisätietoja muista maksutavoista,
muuttaaksenne kortin tai ajoneuvon tietoja...
Pää kiinni.
No niin.
Se on tehty.
Kymmenen puntaa tunnin pysäköinnistä.
Hei.
Mitä teet?
Yritän avata oven.
Miksi?
Minulla ei ole hanskoja, ja tämä on Lontoo.
Mitä kuuluu? Minulla on teille wasabia maatilalta.
Jep.
-Jessus! -Oletko maistanut wasabiasi?
-Syönyt sitä? -Joo, se on hyvää.
Pidän siitä. En kokeillut kalan kanssa.
Maistoin sitä sipsin kanssa.
Niin.
Olen enemmän paahtopaistityyppi. Kunnon paisti-illallinen.
Maistetaan sitä. Sinun wasabiasi.
Kiva, kermainen. Se tuoksuu.
Hyvä. Oikein hyvä.
Haluatko ostaa wasabin?
Kiinnostaako sinua...
Ei huonoa.
Näethän, että se on huippulaadukasta Chadlingtonin wasabia.
Laatu on hyvä, aivan.
Mutta hävikki, sitä menee niin paljon hukkaan koon vuoksi.
Sen pitää olla isompi, muuten, liikaa...
-Menee hukkaan? -Niin.
-Paljon kiitoksia kaikesta. -Kiitos paljon.
-Yritän parhaani kasvattaa isomman. -Hyvää kamaa.
Voi ei!
65 puntaa?
Täysi maksu 130 puntaa?
OSA C: PELTOTIEDOT
Kalebin menettäessä voitot, joita ei oltu vielä tehty,
minä kaduin, että olin istuttanut niin monia eri kasviksia.
Härkäpapu, punajuuri, lehtimangoldi, herne, lanttu,
kyssäkaali, nauris, kaali, purjo, paksoi,
raparperi, parsakaali, kukkakaali ja kesäkurpitsa.
Kyllä. Valtiojohdolla on koodi kaikille.
Onko härkäpavuilla koodi?
Härkäpavuilla on koodi.
-Minun on etsittävä koodit. -Etsi ne.
Ja sitten kerron heille, kuinka paljon, senttimetreinä?
Neliömetrit käyvät,
neljän desimaalin tarkkuudella.
Siinä on kenttä neljälle desimaalille.
Haluavatko he sen niin tarkasti?
Joo, se on tarkkaa nyt.
Eikö voi vain kirjoittaa "kasviksia"?
Voimmeko arvata?
Voi arvata, mutta jos on väärässä, voi saada rangaistuksen,
ja heillä on nyt silmät taivaalla
eli satelliittikuvat.
Väitätkö,
että Britannian hallitus kuvaa farmiani avaruudesta nähdäkseen,
mitä kasvatan ja mitä teen sillä?
Ehdottomasti.
Yrittäen epätoivoisesti tienata jotain,
Sir Ranulph, puheliaan GPS:nsä avulla...
Käänny vasemmalle...
...etsi nyt seuraavaa ravintolaa.
Käänny vasemmalle Curzon Streetille, sitten...
Aja kaakkoon Stanhope Row'ta kohti Shepherd Streetiä
ja käänny oikealle Hertford Streetille.
Voi herranjumala!
Käänny vasemmalle The Mallille.
Katsokaa tuota.
Tuollako kuningatar asuu?
Seuraavassa ravintolassa...
Mitä on tarjolla?
Chadlingtonissa maatilalla kasvatettua wasabia.
-Tiedätkö, missä Chadlington on? -En.
Kaleb oli myyntimiesmoodissa.
Pomoni mukaan hinta on 300 puntaa kilo.
300 puntaa kilolta? Näet unta.
Katsotaan, mitä olette onnistuneet tuottamaan.
Noin.
204 grammaa.
Jos sen puhdistaa, niin jäljelle jää noin 150 grammaa.
Hyvä on, 150 grammaa.
Maksaisiko se kympin?
Maksan siitä 10 puntaa. Se on hyvä diili.
Sovitaan 15.
-Saat kymmenen. -12.
Kymmenen.
Hyvä on.
Pysäköinti maksoi 10 puntaa.
Sait parkkimaksusi maksettua.
200 jaardin päästä, käänny vasemmalle Lancaster Placelle. A301.
Nyt lähdemme The Shardiin.
The Shard -nimiseen paikkaan.
Haluan päästä sinne, tehdä kaupat, lähteä ja mennä kotiin.
Minulle riittää.
Nyt lienee hyvä hetki paljastaa,
että ainoa asia, mitä Kaleb vihaa kaupunkeja enemmän, on korkeat paikat.
Älkää sanoko, että tuo on The Shard. Ette ole tosissanne.
Voi jessus!
Jessus sentään!
Älä katso kerroksia.
32. kerros.
Hirveää.
Ovet aukeavat.
Sentään reissu oli täysin turha.
25 puntaa, 100 grammaa.
-Sulattelen sitä ja... -Niinkö?
Soitan sinulle.
-Oletko varma, ettet osta sitä nyt? -Valitettavasti.
Hitto! Oukki doukki. Heippa.
Äiti.
Kuuluvuus on huono.
Olen Shardissa.
Tiedätkö sen?
Se on iso rakennus Lontoossa. Ei kovin kiva.
300 metriä korkea.
Minun pitää mennä.
-Kuka se oli? -Äitini.
Hän oli huolissaan minusta.
Hän näki sijaintini ja kysyi,
miksi olen Lontoossa. Sanoin, että olen Shardissa.
Hän kysyi: "Missä?" "Shardissa Lontoossa."
Täytyy myöntää, että näköala on aika hieno.
Se olisi parempi, jos näkyisi maatila, peltoja, kukkuloita.
-Oletko kunnossa? -En oikeastaan.
Tänään olen tienannut...
En mitään.
Kun Kalebin epäonnistui myydä wasabi Lontoossa,
laitoimme sen maatilapuotiin...
jossa se mätäni.
Huonot uutiset eivät päättyneet siihen.
Voi herran pieksut.
Lisan määritelmä paikallisista tuotteista
oli tullut viranomaisten tietoon.
Olen saanut valtuustolta ärsyttävän sähköpostin,
jonka mukaan tavaran, jota myymme puodissa,
tulee tulla tuottajalta,
joka toimii ainoastaan West Oxfordshiren alueella.
He sanovat, että jotkut pateet, juustot ja mitkälie
ovat Gloucestershiresta.
Meneillään on pandemia.
Miljoonat ihmiset ovat työttöminä.
Meillä on pieni bisnes ja nyt viisi ihmistä palkkalistoilla,
tuemme paikallisia maatiloja ja yrityksiä,
ja nyt meitä uhataan seuraamuksilla.
Jumala, anna minulle voimaa!
Onneksi olin jo saanut nerokkaan idean
hyvin paikalliseksi tuotteeksi.
Laitan mehiläisen hunajakennot tänne.
Olin päättänyt työstää ylimääräisen mehiläisvahani tuoksukynttilöiksi.
Inspiraationi tuoksuun sain Hollywood-tähdeltä.
Mitäs tästä pidätte?
Eikä vain laventelia.
Kevätsipulia.
Aavistus härkäpapua.
Ja kas noin.
Annetaan sen kovettua.
Puodissa Lisa ilahtui lopputuloksesta.
Et voi antaa sen nimeksi "Haisee palleiltani".
Et vain voi.
Gwyneth Paltrow on tehnyt omaisuuden
kynttilöillä, jotka tuoksuvat hänen vaginalleen.
Ajattelitko myyväsi enemmän, koska se haisee palleiltasi?
Olen myös...
"Nämä kynttilät on tehnyt käsin Jeremy Clarkson.
"Et uskoisi, mutta se on totta." Allekirjoitin sen todisteeksi.
Samaan aikaan taimenlammella
Kaleb, joka oli taas luonnollisessa elinympäristössään,
suojeli toista tulonlähdettä.
Pystytän aidan. Sähköaidan.
Olemme löytäneet reunoilta pari kuollutta kalaa.
Voi kalaparka. Siinä on purentajälkiä.
Jeremy laittoi riistakameran tänne
nähdäkseen, mikä surmasi kalat.
Kävi ilmi, että se oli saukko.
Joten pystytän sähköaidan
lammen ympärille
ja koetan estää saukkoa pääsemästä sinne.
Tätä täytyy suojata myös, koska haikara käy täällä.
Se on toinen eläin, joka syö kaloja.
Piti siis pystyttää aita,
laittaa pöllö pelottamaan haikara pois
ja metallimies
samaan tarkoitukseen.
Kaloissa on paljon hommaa.
Viikkoa myöhemmin paikallinen pub lisäsi taimeneni ruokalistalle.
Joten menin lammelle haavin kera ristiriitaisin tuntein.
Aita on täällä vain,
jotta saukko ei söisi kaloja,
jotta voin myydä ne rikkaille ihmisille pubissa.
Tämän koko pointti oli villiinnytys.
Sitten päätin, etten välittänyt siitä,
joten ryhdyimme hommiin.
Heität ruokaa.
-Ruokaako ensin? -Joo.
Minä olen valmiina haavin kanssa.
Kala, kala, kala.
-Eivät ne koiria ole. -Näin minä yleensä teen.
Näetkö, mihin haavini osuu? Heitä siihen kohtaan.
Niille pitää saada ensin ruokaa.
-Heittäisitkö sinne, missä haavi on? -Hyvä on. Noin.
-Kiitos. -Ne tietävät, että olet siinä.
Eivät ne mikään Stephen Hawking ole.
Hitto!
-Valmiina? -En.
Paikoillanne, nyt.
Taisin saada jotain.
-Hyvin tehty. -Voi luoja!
Nopeasti ämpäriin, ennen kuin ne kuolevat.
Kiitos ruokintatarkkuuteni,
Lisa oli saanut hyvän saaliin.
Mahtavaa. Ne näyttävät herkullisilta.
Ne on saatava pubiin. Hetken päästä on lounasaika.
Ne laitetaan tuonne ja sitten, huvittavasti,
Englannin laki sanoo, että niillä on oltava happea.
Minulla on siis oltava happisäiliö veden hapetukseen
kuuden minuutin matkaa varten pubiin, jossa ne tapetaan.
No niin.
Hyvin jyrkkä. Pahoittelut, kalaset.
Tsemppiä, auto. Tiedän, että pystyt siihen. Haluat sitä.
Olen toimittanut kalaa ennenkin. Mosambikissa.
Se meni hyvin.
Painava.
Vincent, katso mitä minulla on.
Vau!
Nappasin ne hetki sitten.
-Taimenia. -Vauvataimenia?
Meheviä ennemminkin.
Tuo se on. Sillä on...
Käännä se ympäri. Toinen puoli.
Tuossa haikaran nokka melkein tappoi sen,
joten se oli onnekas.
Ei kauaa.
Ne ovat kaksi puntaa kappale.
-Viedään ne sisälle. -Tehkää se.
-Heippa, kalat. -Näkemiin.
Kesäkuun lopussa uudet projektini sujuivat mukavasti.
MAATILAPUOTI
-Mitä kuuluu? -Hyvää, entä sinulle?
Hyvää, kiitos.
Hienoa. Minulla on täällä pusseja.
Koska sulkutilasta oli pieni tauko,
puodissa kävi enemmän asiakkaita.
On hienoa olla vihdoin auki.
Ja pubissa oli enemmän kysyntää kaloillemme.
Silti nämä hankkeet olivat kaikki pikku puuhastelua verrattuna päätapahtumaan.
Tilan liikuttavaan voimaan.
Viljelykasveihin.
Ne olivat olleet maassa nyt kahdeksan kuukautta.
LOKAKUU
MARRASKUU
TAMMIKUU
MAALISKUU
TOUKOKUU
KESÄKUU
Suurimman osan ajasta luonto oli kostonhimoinen paskiainen.
Mutta jotenkin ohra ei ollut täysin pilalla.
Oikeastaan se näyttää aika hyvältä.
Vuoden huomioon ottaen. Se kylvettiin myöhään.
-Tosi myöhään. -Oli märkää.
Tosi märkää.
Todella kuivaa.
Sitten oli tosi kuuma.
Ja itse asiassa se on ihan hyvä sato ohraa.
Charlie ilmoitti, että sadonkorjuun aika oli käsillä.
4 - 6 päivän päässä.
-Varressa on vihreää. -Oikeasti?
Tämä on huonoin osa, keskellä. Loput on aika valmista.
-Niinkö? -Kyllä.
Sitten siirryimme seuraavaan viljaan.
Tämä on siis rapsia, kuten hyvin tiedät.
Ja nämä ovat siemeniä. Ne tulevat ulos paloista
ja niiden pitäisi olla mustia kauttaaltaan.
Muutama päivä... Ehkä kymmenen vielä.
-10 päivääkö? -Niin.
-Ja sitten voimme korjata sen? -Juuri niin.
Erinomaista. Onko muuta, mitä tälle pitäisi tehdä?
Tapa se.
Anteeksi kuinka?
Tiedän, että se kuulostaa vähän oudolta.
Rapsi kuolee luonnollisesti, ja yläosa on valmis,
mutta alapuoli on vielä elossa.
Mutta haluat tappaa rapsin elävät osat?
-Kyllä. -Miksi?
Silloin se on helpompi leikata.
Mitä puimuri tekee? Katkaisee tuosta.
-Leikkaa tuon, terä... -Se onnistuisi.
Onko se helpompaa, kun se on kuollut?
Paljon helpompaa, kun se on kuollut.
Emmekä tapa siemeniä, koska ne ovat koteloituneet.
Ajamme siis leikkuupuimurilla läpi?
-Niin. Onko sinulla sellainen? -Ei, vuokraamme.
Eli sinulle tulee urakoitsija?
-Huomioi pari asiaa. -Selvä.
Kosteus.
-Kosteus? -Kosteus.
Sen on oltava 6 - 9 prosenttia.
Kosteus on tärkeintä,
ja urakoitsija sanoo ehkä:
"Se on 10,5 prosenttia, tulemme ja leikkaamme,"
ja sinä sanot: "Ei".
Sanoin, että sinä sanot...
Sinä sanot?
-En ole täällä. -Voitko kuvitella...
Mitä tarkoitat?
-Lähden lomalle. -Mitä?
Pärjäät kyllä.
Et tarvitse minua enää.
-Kylläpäs. -Pärjäät kyllä.
Kaikki tämä, ja kun on sadonkorjuun aika...
Ei minusta ole hyötyä. Miksi haluat minut?
Mistä tiedän, onko kosteus 3 vai 17 %?
Katsot kosteusmittarillasi.
Onko siihen olemassa mittari?
-Eikö sinulla ole kosteusmittaria? -Ei.
Voi luoja!
ENSI JAKSOSSA
Tekstitys: Maarit Hirvonen
Luova tarkastaja Pirkka Valkama