CLARKSONOVA FARMA - 1. ŘADA
6. KAPITOLA ŠKVAŘENÍ
Ukazuje se, že farmáři mají
k neustálým stížnostem na počasí dobrý důvod.
Protože nikdy nedělá to, co by chtěli.
Když jsem na podzim potřeboval sucho kvůli setí...
ŘÍJEN 2019
...přišlo tohle.
Osm týdnů nepřetržitě pršelo.
V květnu, když jsem potřeboval déšť, aby plodiny přežily...
KVĚTEN 2020
...bylo takhle.
Nejsušší zaznamenané jaro.
Tomuto poli sucho rozhodně neprospívá.
Loni jsem ho osel řepkou,
ale všechno sežrali brouci.
-Kam ta řepka zmizela? -Napadl ji dřepčík.
-Úplně celé pole? -Jo.
Není tu žádná... Já prostě...
Než bych to pole nechal ležet ladem,
přišel jsem s jedním ze svých geniálních lockdownových nápadů.
Osázel jsem ho dýněmi pro Halloween,
svou oblíbenou kukuřicí cukrovou
a slunečnicemi, protože socialisti očividně rádi jedí její semena.
-Perfektní. -Vidíš je?
Ne.
No tak, nebuď tak negativní.
Jsou tam dýně.
Jen předstírá, že je nevidí, aby mě ponížil.
Jednu mám.
Tamhle je další a tamhle taky.
Jsou všude, jsou jich tisíce. Nech si to „Jednu jsem našel“.
-Podívej, to je dobrý, ne? -Jo.
Tady, podívej, dýně, Halloween ve farmářském obchodě.
-Problém je, Jeremy... -Ano?
Potřebujeme k nim dostat vodu. Jak je budeme zalévat?
Teď uvidíš, že jsem tě zase předběhl.
Koupil jsem vakuovou jímku na kejdu.
-Takže budeš postřikovat? -Jo.
Podle mě to bylo prosté.
Připojím jímku ke svému traktoru a naplním ji z toho velkého potoka.
Miluju sedět ve svém Lambu.
Je jako kapsle proti senné rýmě. Nepustí dovnitř žádný pyl.
Kaleb ale řekl, že to bude ve skutečnosti obtížné,
protože se můj traktor k tomu velkému potoku nedostane.
Ano. Koukněte na to.
Jeremy, stát!
Myslím, že jsem to projel celkem brilantně.
Proboha!
-Ano! -Stát, Jeremy!
Jestli řekne, že je můj traktor moc velký, zabiju ho.
Ten traktor je zatraceně velký! Hele, zachytil jste se o strom!
Urazíte majáček.
Ty vaše nápady!
Správně, pryč s majáčkem.
Bože, tady dole je to úzké.
Ale nemůžete být dýňový farmář,
aniž byste polámal pár větví.
Nakonec po 800 metrech, které jsem ujel za pouhou hodinu...
-Pokračujte rovně. -Co je, sakra?
...jsem dorazil k potoku.
Mocné Lamborghini je na místě.
Bylo to řidičské umění, nebo prostě klika?
Celá ta jízda byla brutální.
Zničil jste sloupek brány.
Přerazil jsem sloupek?
Ano! Úplně jste ho urazil a přejel ho.
Klidně projděte.
Teď ty lidi naštvete.
Chodí tudy.
Vsadím se, že na Halloween chtějí dýně.
Promiňte, slavíte Halloween?
Jo, loni ano. Proč?
Pěstuju dýně a dovážím pro ně vodu.
On říká, že jsem idiot, ale nejsem.
-Blokuje pěšinu. -To není žádný problém.
Děkuji. Mockrát vám děkuji.
To je přesně... Vidíš?
-Už jsi to sundal? -Jo, je to dole.
Bože! Co všechno neuděláme pro pitomý dýně!
Dostat se sem bylo jedno.
Jestli chceš říct, jak vyjedem, stačí se otočit a jet zpátky.
Otočit se kde?
Měli jsme sem zacouvat, že jo?
Snažil jsem se... Vy jste mě neposlouchal.
Tvoje signály vypadají takhle.
Dělal jsem tohle. Co to znamená? Otočte se.
Mohlo by to znamenat housenku nebo hada.
Neměl jsem ponětí, co tím míníš.
Je to v potoce.
Dobře, uvidíme, jestli načerpáme trochu vody.
Stačí jen udělat tohle.
Otevřete ten ventil!
Ano, už to slyším!
Je živý!
Každou chvíli bude ten potok vycucnutý a přejdeme suchou nohou.
Už se plní, koukejte.
-Ano! -Voda pro vaše dýně.
Když byl tanker plný, byl čas ho vypnout a odpojit.
Zatraceně... Ty venkovskej blbečku!
Zmáčknul jsem špatný tlačítko!
Pak zbýval jednoduchý úkol vrátit se cestou, kterou jsme přijeli.
Kam mám točit volantem?
Nemůžu vám radit, jak na to. To musíte vědět vy.
Jo, já to ale bohužel nevím.
Nicméně protože jsme spolupracovali už devět měsíců,
usoudili jsme, že s trochou týmové práce ten problém vyřešíme.
-Plnej rejd vpravo. -Jo, ale já tam nevidím!
Tak se otočte. Teď dopředu.
Stát! Teď zpátky.
-Na druhou stranu. -Na druhou?
Vyvrátíte ten plot.
-Co mám dělat teď? -Dopředu.
-Znovu? -Ne, musíte se dostat na tuhle stranu.
-Počkat! -Co?
-Brzy vjedete do díry. -Nevidím tě!
Musíš mi říkat mávnutím levé, nebo pravé ruky!
Začínám být zmatený.
To nám teď ještě chybělo. Nerozezná pravou od levé.
Chvíli tu pobudeme.
-Víc dopředu! -Cože?
-Ne, musíte se dostat sem. -Cože? Moment.
-Vraťte se. -Na druhou stranu?
Ne.
Kaleb nakonec přišel s návrhem,
s kterým měl popravdě přijít už dávno.
-Mám to udělat já? -Ano.
Když se vám to nepodaří napoprvé, kašlete na to a předejte to puberťákovi.
Jo, jeď rovně dozadu.
Jde to, já věděl, že to půjde.
Přesně tohle jsem chtěl udělat při dalším pokusu, výborně.
-Dělej, ty kraksno! -To není žádná kraksna!
„No...“
-Dobrá práce, Kalebe. -Děkuju.
-To bylo velmi dobré. -Rádo se stalo.
Výlet k potoku a zpět trval pět hodin,
ale teď, se čtyřmi a půl kubíky vody na palubě
jsem byl zpátky na poli...
připraven všechno pořádně zavlažit.
Ano!
Jeďte!
Hned. Už jedu.
Koukejte na to. Koukejte na mě.
Přináším život a výživu svému jinak mrtvému poli.
Na druhém konci se otočím.
To je fantastické! Podívejte se na to.
Brzy za mnou porostou dýně a cukrová kukuřice.
Konec. Došla mu voda.
Počkat, kam se poděla ta voda?
Podívejte, kde vám došla voda!
Chceš tvrdit, že to bylo všechno, co jsme měli?
Jestli je to 1 000 galonů,
tedy 4 500 litrů,
a vystačilo to na jednu a čtvrt délky...
Jo. Právě jsi dodal milimetr deště.
Nebyl to jen milimetr!
Pravda je taková.
Už se vypařila a je pryč.
Takže z hlediska efektivity...
Efektivita nulová.
-Je tak negativistický. -Jo, ale v tomhle s ním souhlasím.
Jestli chceme dýně na Halloween...
Toť otázka. Opravdu chceme dýně?
Ano. Protože jsme zaplatili za sadbu
a za tu cisternu.
Ale jak je přinutím žít?
Dokud pořádně nezaprší...
Jo. Kdy má přijít déšť?
V předpovědi na příštích čtrnáct dní žádný není.
Zatraceně.
Znamenalo to, že můžu udělat jediné.
Dát Kalebovi hadici...
Ty jeho soustavný pitomý nápady!
...a jít brzy spát.
Další den byl důležitý,
protože všechno na tomto poli se brzy prodá na výrobu chleba.
A všechno na tomto poli se prodá na nedělní oběd.
Abych se ujistil, že dostanu nejlepší možnou cenu,
řekl čtverák Charlie, že musím udělat zkoušku.
-Jak se máš, Charlie? -Skvěle. A ty?
Dobře. Co ta zemědělská a potravinová inspekce?
Dnes ráno máš kontrolu.
Musím to dělat po telefonu?
Jo, kvůli covidu.
Jde o to, že je rozdíl,
jestli svou produkci prodáš za plnou tržní cenu, nebo se slevou.
Když zákazník kupuje něco,
co má na obalu červený traktor...
-Přesně tak. -...znamená to, že se někdo ujistil,
že na mé farmě nejsou všude výkaly.
Správně, jo. Je to závažné akreditační schéma.
Pokud neprojdu, nebudu moct prodávat za plnou cenu.
Ano, což bude mít ještě větší dopad na tvůj roční zisk.
Zkoušející ze společnosti Red Tractor brzy zavolal
a já začal své úplně první setkání přes Zoom.
Jak se máte, Jeremy?
Dobře, a vy? A jak vás uvidím? Nebo vás neuvidím?
Nejsem někde v rohu na displeji?
Ne, nic tam není. Slyším vás, video běží, mikrofon je zapnutý.
Žádná aplikace nefunguje a teď je displej mrtvý.
Když jsme se konečně znovu spojili...
Zdravím, konečně se to podařilo.
...Dave, ten inspektor, požádal o prohlídku hospodářských budov.
Fajn, Jeremy, co je tam vpravo vedle sena a slámy?
To je robustní nůžkový zvedák,
který jsem používal v Kolumbii k pozorování kondorů.
A tamhle jsou dveře z domu, který mí kolegové vyhodili do vzduchu.
Dave zdvořile připomenul, že chtěl vidět zemědělské vybavení,
ne staré rekvizity z Grand Tour.
Kde máte sklad chemikálií?
Kde jsou ty chemikálie právě teď?
Tady v přepravním kontejneru.
Mysleli jsme, že kontejnery jsou vodotěsné a bezpečné.
-Připraven? -Jo.
Pardon, to by mohla být Alfa Romeo.
-Jo. -Vydržte.
To je...
Po tomhle nejistém začátku...
mě Dave sekýroval po zbytek dopoledne.
Tamhle na podlaze je kanystr benzínu. K čemu je?
Co je v tom pytli před vámi?
Kde skladujete léčiva pro ovce?
Co je ten černý pytel?
Je tu někde červená tyč?
Použijete tu kůlnu ke skladování obilí při sklizni?
Co je to za značku? Co tam stojí?
Co děláte pro hubení škůdců, Jeremy?
Chodí sem vrah myší Nick. To není jeho pravé jméno.
Jaké je číslo šarže, prosím?
17318.
Jaké je číslo na tamhletom?
19/2H.
76325.
/1549.
0-0-0-0-0-B.
Kde jsou ovce, Jeremy?
-Vidíte můj traktor? -Jo, moc hezký.
Sklad chemikálií.
Kdyby se něco vylilo,
dá se to něčím utřít?
Máme film s Bradleym Cooperem a Jennifer Lawrenceovou.
To by vás zajímalo?
To nepostačí.
Takže potřebujete vybavení pro případ havárie. Tedy písek, absorpční granule,
jímku, schopnost zadržet rozlitou látku.
Kdo přepravuje hospodářská zvířata?
Někdy jsem to já.
Ještě je tam nějaký hnůj.
Ne, to je jen zemina.
Žádný hnůj tu není.
Mohl byste jí hrst vzít a ukázat mi ji blíž?
To můžu. Vydržte. Prosím.
Standardně se má za to, že přívěsy jsou čisté.
Ten přívěs čistý není.
Po odškrtnutí skladu chemikálií a přívěsu,
ve kterém bylo bláto, a ne výkaly,
mě Dave požádal, abych mu ukázal svůj evidenční systém.
Máte vůbec plán hospodaření s půdou, Jeremy?
A... Ne, to je plán nakládání s hnojem, ne.
Na co jste se ptal? Zapomněl jsem.
Tohle je váš první audit, Jeremy?
S baterií v mobilu na 2 % jsem nakonec
musel přejít k jádru věci.
Davide, rád bych věděl...
Uznávám, že dvě věci jsme neměli v pořádku.
Tu pískovnu a zablácený přívěs,
ale projdeme?
Ano.
Na to jsem byl velmi hrdý.
Dokázal jsem to!
Bohužel ale nebyl čas na oslavu,
protože mě volala další naléhavá práce.
Dodat svým mokřadům trochu vláhy.
-Podívej se na ty pukliny. -Jo. Ale na druhou stranu...
-Co? -Tráva má velkou cenu.
-Jo? Jako seno? -Seno.
Vážně?
Posekejte to a žoky dejte do kůlny.
Tutově, protože nikdo neměl moc dobrou seč.
-Většina sena je pro ovce. -Jo.
Což se ti zase nelíbí.
Podle mě kdybyste neměl ty ovce a posekal to na seno,
vydělal byste na tom víc.
-Na ovcích jsem nevydělal nic. -Hodně jste prodělal.
Co byste ztratil, kdybyste to posekal na seno?
-Nic. -Přesně tak.
Já to říkám furt. Vykašlete se na ovce.
Kaleb Attenborough a já jsme pak obrátili pozornost
k zavlažovacímu systému, který jsem koupil.
Solární vodní čerpadlo.
To nebude fungovat, že ne? Buďte realista.
Myslím si totéž, ale dám přírodě šanci.
Bůh nám poskytl tuto elektrárnu na nebesích
a my se pokusíme ji využít.
Prozatím je položíme, to je dobrý nápad.
Tohle by mělo nastartovat čerpadlo.
Chystám se ponořit elektřinou poháněný předmět do rybníka.
-Připraven? -Do toho.
Rychleji byste čůral.
Tohle je prostě žalostné.
-Víš, jaké to má řešení? -Jaké?
Vnitřní spalování.
To vyřeší všechno. Rychlost a výkon.
Takže jsem šel nakupovat
a brzy jsme měli tlusté hadice...
a generátor, který běžel na jantarový nektar, jímž je benzín.
Sluneční energie, to mě podržte.
Problém.
-Můžete mi pro ni zajít? -Samozřejmě.
Ne, drží tam pevně, kámo, promiň. S tím nic nenadělám.
Vy parchante!
Dostals mě v tom traktoru. To máš za to.
Palivové čerpadlo zapnuté, sytič taky.
-Dobrá. -Jo, připravený?
Teď tu zase jednou demonstrujeme,
že solární energie se vnitřnímu spalování nevyrovná.
A je to. Už to jede!
Teda, je to vlastně dost síla.
-Nefunguje to, že ne? -Jak to myslíš?
Proud je moc silný.
Splachuje všechna semena a půdu do řeky.
Udržet to je pěkná fuška.
Sakra! Ne, vypni to.
Takže, jak jsem vždycky říkal,
rychlost a výkon nefunguje.
Řešením je solární energie.
A tak...
Pojď, Kalebe, necháme Dia dělat jeho práci.
Za 15 minut musíme být zpátky.
Já vím.
Zalej to tady, otoč to a přesuň tu trubku.
Když byly mokřady vyřešené, vrhl jsem se na další projekt.
Sázení stromů pro vládu.
Což je ve vůbec nejsušším zaznamenaném květnu
práce, za kterou vám vaše pravá noha nepoděkuje.
Když tohle dělá Monty Don,
vypadá to vždycky neuvěřitelně snadně.
Vláda prohlásila, že do roku 2025
vysadí ve Spojeném království 125 milionů stromů,
a všichni říkali: „To je fantastické!“
A je.
Ale kde se všechny ty stromy vezmou?
Museli byste je dovézt z ciziny. Když to uděláte,
zavlečete sem choroby, jako je voskovička jasanová ze Skandinávie
a grafióza jilmů z Kanady.
A ty pak zahubí všechny stromy, které už tady jsou.
A kdo by je měl zasadit?
125 milionů stromů!
V téhle zemi neseženete lidi ani na sběr jahod.
A mám ještě jeden sobecký problém.
Právě mě napadlo, že když zasadím strom,
než skutečně dospěje, budu mrtvý.
Takže se tady dřu pro bandu nevděčníků a mileniálů.
Musím to urychlit.
Zvládáme zasadit všechny ty stromy s pouhými dvěma pásovými vozidly,
sklápěčem, dodávkou a náklaďákem.
To je vše, co používáme.
EKOLOGICKY ŠETRNÝ NÍZKOEMISNÍ MOTOR
Strom!
A tohle je výfuková trubka.
Je to zavlažovací a provzdušňovací trubice.
Dodává vodu ke kraji kořenového balu.
Jsou v ní otvory.
Jak je stará? Pět deset let?
-Asi tak 40, řekl bych. -Vážně?
Nakonec jsem zasadil 20 nových stromů.
Dobrých pro hmyz a pro ptáky, kteří v nich budou hnízdit.
Normálně stromy nemám rád,
ale tyhle ano, protože všechny mají výfuky.
Koncem května nebylo po dešti ještě ani potuchy.
Takže jsme dělali, co jsme mohli, abychom se postarali o vše ve své péči.
Vyrobili jsme stínidlo pro pstruhy.
Skoro nepřetržitě jsem dovážel vodu.
Kaleb postával se svou hadicí.
A Charlie sledoval zeleninu, kterou jsem v lockdownu zasadil.
Podmínky nejsou ideální, ale máme farmářský obchod,
musíme ho něčím zásobovat.
Máme mangold, fazole, boby, švédský tuřín,
tuřín a pórek.
Cokoli chcete, to tu pěstujeme, nebo se o to snažíme.
Myslím, že to bude opravdová výzva.
Ale největší výzva byl stav našich hlavních plodin,
jak zdůraznil Charlie při naší další procházce po polích.
Tak tohle je pšenice.
A když se sehneme,
vidíš, že máme docela hodně...
No bezva, celý bochník chleba je pryč.
Na spodní straně je rez.
-Co tam je? -Rez.
-Je to druh choroby. -Cože, jako má Lancia?
Přesně tak.
Ale hlavní problém je momentálně na tomhle konci té rostliny.
Potřebujeme tyto krásné, bílé, svěží kořeny udržet v růstu pomocí vláhy.
-A žádná vláha tam není. -Není.
V lockdownu jsme teď šest sedm týdnů, že?
-To jen proto, že jsem chtěl vidět tu rez. -Ano.
Ale lockdown máme... A doopravdy nezapršelo.
-Asi dva měsíce. -Dva měsíce.
Všude se opakoval stejný vyprahlý příběh.
Vytrhl další kousek.
Začíná být trochu vystresovaná z nedostatku vláhy.
-Voskovitá. -Jak to víš?
-Aha, to je to bílé? -To je to bílé.
Ta bílá látka je jako vosk, je to prostě sebeobrana.
Takže když je na ní to bílé, je vystresovaná?
Listy jsou stočené, aby se snížila vlhkost.
Takže to stočení je špatné?
Stočení je zlé znamení. Ty plodiny jsou vystresované.
Nedostatek vody byl vážný problém,
ale nebyla to jediná věc, co mě trápila.
Tuhle jsem
sledoval Kaleba při postřikování čehosi.
-Jo? -Jo.
Jak dlouho můžeme ta pole jen postřikovat, než řeknou:
„Hele, víš co? Vydala jsem ze sebe vše, co jsem mohla.“
-Úroda? -Prostě půda.
Je to trochu jako říct fotbalistovi:
„Odehrál jsi sezónu v první lize,
„teď budeš okamžitě pokračovat na jižní polokouli,
„kde musíš odvést totéž, a pak rovnou zpátky.“
Moc dlouho jako fotbalisté nevydrží.
Proto máme rotaci. Pěstujeme různé...
Ale my máme pšenici, ječmen, řepku. To není žádná skutečná...
Ale ta rotace narušuje rotaci chemikálií.
Nelijeme tam chemikálie pro nic za nic.
Děláme to z dobrých důvodů.
Abychom nakrmili svět, udrželi plodiny zdravé.
Někteří lidé dlouhodobě říkají, jsou to nejspíš škarohlídi,
ale nicméně tvrdí, že v této zemi
zbývá pouze 90 nebo 100 sklizní,
než bude svrchní půda mrtvá.
-Můžu se trochu bát? -Bát se je správné.
Jakmile jsme s Charliem skončili obhlídku polí,
zaměřil jsem svou pozornost na vyšetřování vraždy.
Normálně moje slepice vypadají takhle.
Ale v posledních pár dnech začaly vypadat takhle.
A právě jsem přišel na to, co se děje.
Řekli byste, že to je idylická scéna.
Všechny ovce se drbou o kurníky.
Ale nic idylického na tom není.
Protože tím otvírají jejich dvířka.
To si nevymýšlím. Drbou se o západky, až...
Ne, otevřely ten modrý. Jdeme.
Je to tady.
No tak, zmizte.
Vidíte, drbou se o ty západky,
takže dvířka se otevřou a slepice se můžou dostat ven.
Zajímá mě, proč to dělají?
Jediný důvod, který mě napadá, je, že se nudí a pomyslí si:
„Hele, holky, pojďme vypustit pár slepic,
„ať vidíme, jak daleko se dostanou, než je sežere liška.“
Lišky žijí v díře,
kterou odtud vidím, v tom živém plotě.
V podstatě žijí proti pobočce KFC.
Ovce vědí, že lišky jsou tam a slepice tady.
Je to pro ně jen hra.
Ale Kaleb mou teorii zamítl.
Při stavbě plotu, který měl ten problém vyřešit,
řekl, že ovce se o ty kurníky drbou,
protože je jim horko a svědí je to.
Což znamenalo, že je načase je ostříhat.
-V podstatě žijí na tomto poli. -Jo.
Tady se něco děje.
Tamhle je zelené, a tamhle není.
Tak jsem zavolal Kevinovi z NSA.
Dychtil slyšet, jak jsem si poradil s bahněním.
Celkově všechna jehňata přežila, kromě jednoho.
Tak to je dobré.
Jednou jsem jedné ovci strčil omylem ruku do řiti.
-Vsadím se, že vy taky. -Ne.
Byl to vážně omyl. Neudělal jsem to schválně.
To je vaše kámoška?
Bude to asi ta, které jsem šátral v zadku,
protože pokaždé, když přijdu,
dívá se na mě jako: „Už to nedělej.“
-Jo, protože jsou tu lidi. -Už jsem se omluvil.
Brzy dorazila pastýřka Ellen s kamarádem,
ovce byly nahnány do ohrad
a smršť stříhání začala.
-Bože, podívejte se... Točí se to dokola? -Jo.
To jsem zjistil.
-Co když se mi tam dostane prst? -Přijdete o něj.
Uříznu si ruku, když... Proč to mají?
Aby se to přizpůsobilo.
Jinak byste se nemohl dostat přes hrboly.
To je smrtící.
Vytahujete je vzhůru nohama?
Pak je to snadné. Můžete je začít stříhat.
Šetří to čas.
Dělá se to hlavně pro jejich dobro.
Jinak by jim bylo moc horko.
Bylo by jim moc horko a byly by náchylnější k napadení červy.
Předpokládám, že hledáte práci.
Kevin mi pak přidělil rolování roun.
Dobře. Rozhoďte ho.
Poznáte, kde byl zadek a kde krk?
Myslím, že tohle je zadek.
-To je krk. -Já to věděl.
-Trocha výkalů, podívejte. -To jsou hovínka.
Jakékoli výkaly musíte odstranit, takhle.
Pevně to srolujte,
omotejte to a takhle zastrčte.
Tohle je pěkné.
Tohle bylo zadělané...
Jak se jí to dostalo na záda a dopředu?
Podívejte, tohle je zadělané všude. Má to na nohách.
Okamžitě jsem se rozhodl, že rolování není nic pro mě.
Chci si to zkusit.
-Můžu udělat další? -Jestli chcete.
Chytnete ji za hlavu.
A za ocas.
Přitáhnou se k sobě a vy ustoupíte.
Ne!
Dobrá. Zaprvé musím být klidný.
Nesmí tušit, že je povalím na záda.
Jen si s vámi povídám. Ovčí psychologie.
-Ona už to ví. -Samozřejmě že ano.
Zůstaňte v klidu, Keve, jen klid.
Nechci, abyste vy dva panikařili.
Dejte jí ruku na bradu.
Povedlo se!
-Máme ji. -Jo, ale je na mně.
Další krok je hlava.
Pokope mě.
Kopla mě do koulí! Tak jo. Dobrá.
Nemůžu zápasit s ovcemi.
Aby mi usnadnila život, Ellen mi jednu ovci vytáhla.
Dejte si tu nohu mezi půlky.
-Mezi půlky? -Jo.
-Kam mám dát její hlavu? -Ta zůstane vpředu.
Tamta strana. Panebože! Jen...
Hele, uklidním ji.
Kam jedeš letos na dovolenou?
A je to, teď jsme v pohodě.
Do vnitřního stehna!
Sakra, to je nemožný.
Nemohl jsem uvěřit... Abyste ovci udrželi dole,
museli byste být chobotnice,
mít osm nohou a být silní.
Leží tam,
mlátí hlavou a hledá vaše slabé místo,
zatímco pracujete s něčím,
co by vám v mžiku useklo ruku jako nic.
Váš pes na mě udělal dojem.
Vy teď na mě děláte větší dojem než on.
Po debaklu se stříháním mě přeřadili zpět k rolování.
Jak jsi strávil den, Jeremy?
Odtrháváním bobků z ovčích roun.
Jelikož je to podnikání související s ovcemi,
nečekal jsem, že bude finančně výnosné.
Vím, že je tu covid, takže vývoz do Číny se nekoná.
Nikdo nestaví domy, takže nikdo nekupuje nové koberce.
Nikdo už nenosí vlněné oblečení,
protože všichni nosí teplákové soupravy a fotbalová trika.
Takže kolik za to rouno dostanu?
Řekl bych 30 až 40 pencí.
Takže jestliže ovcí je 77...
30,80 liber.
Za všechnu tu vlnu dostanu 30,80 liber?
Jo.
Ellen a její kamarád dostanou každý 1,75 liber za jednu ovci.
Já pak dostanu 40 pencí za to, co vyrobí.
Keve, tohle je špatný obchod.
Ale my to neděláme pro peníze, že?
To bylo za starých časů.
Ve 12. století bylo v Cotswolds půl milionu ovcí
a v celé zemi byly dva miliony lidí.
V Británii měly ovce nad lidmi převahu čtyři ku jedné.
Když se podíváte po městech v okolí,
mají neskutečně velké kostely.
Lidé, kteří vydělávali na vlně, to vraceli společnosti.
Stavěli ohromné kostely.
Proto máme obrovské kostely a velké domy.
Proč lidi nosí tepláky? Proč je nezakážeme?
A fotbalová trika, zakázat.
-Můžete nosit jen vlněné oblečení. -Stojíme za vámi.
-Správně, už žádné tepláky. -Vlněné spodky.
Vlněné spodky.
Když Ellen a její kamarád řádili mezi ovcemi,
navštívil mě Gerald, který také býval u střihačů.
-Nazdar, Geralde. -Ahoj.
Můžu to dodělat. Mám nůžky.
Jo.
Jo. Jasně, teď sroluju tohle.
Hezky jsme si pokecali, Geralde.
S pokračujícím odpolednem bezcenných roun stále přibývalo,
až nám nakonec zbývali jen dva berani,
Wayne a Leonardo.
Jestli se teď bude svíjet...
Legrační je, že když jde skutečný Wayne Rooney k holiči,
vyjde ven s více vlasy, než s kolika přišel, ale tenhle ne.
S Waynem a Leem vystavujícími na odiv svůj nový náckovský sestřih
nastal čas odložit nástroje a otevřít pivo.
Mám pocit, že si ho nezasloužím, abych byl upřímný.
Stříhání ovcí jsem fakt nezvládl.
Ale je dobré, když si hostitel vždycky dá se střihači pivo,
aby jim poděkoval za tvrdou práci.
Pivo přivezli oni, takže se cítím trapně.
Neřekli jste mi, že mám na stříhání ovcí dodat pivo
a že ovce mají vzadu dvě díry.
Tak teď to víte, ne? Poučil jste se.
Když pivní pauza skončila, zbývalo udělat už jen jedno.
Přemístit ovce na jejich nové pole na druhém konci farmy.
Vzhledem k tomu, že jsem celý den moc nepomáhal,
ujal jsem se dobrovolně vedení v čele stáda.
Pojďte, holky!
Pojďte, holky, teď půjdete po silnici.
Vítejte v mém světě, na dálnicích.
Taky ti řeknu „bé“. Ne, tam ne.
Ať vás nepředběhnou, Jeremy!
Ne, předběhly jste mě. Pr, zpomalte!
-Máte být vpředu, Jeremy! -Ne, stůjte!
Musíte být před nimi!
To se moc nepovedlo.
-Pojďte sem! -Kolem vás.
Kam jdete?
-Lehni! -No tak, holky.
Teď právě... Teď jen pošlapávají úrodu.
-No tak, holky. -Jděte po okrajích.
Všechny si myslí, že jsou Russell Crowe.
-No tak, holky! -No tak, holky!
Pojďte ke mně. Tohle se moc nepovedlo.
-No tak, holky. -Tamhle je ten pes.
Pes tomu mírně přispívá, hlavně ale já.
Pojďte, holky!
Nedělejte to.
Ne!
-Počkat. Pojďte sem. -Správně, pozor na psa.
Pojďte sem!
No tak, pejsku, zažeň je zpátky.
Hodnej pejsek.
Už tam jdou.
-Jen dál. -Pokračuj, labradorku.
Pojďte, holky.
Teď jdou správným směrem.
-Nádherný pohled. -Není špatný, že?
-Je to pohádka. -V tom je krása téhle práce.
Když vidíte něco takového, musíte se usmívat.
Po strastiplné, ale vizuálně úchvatné cestě
byly ovce konečně na místě.
Toto je pole, kde mě poprvé napadlo chovat ovce.
Myslel jsem, že to bude levný a ekologický způsob, jak udržet trávu nízkou.
Vážně, tohle pole bych
s traktorem celé posekal za hodinu.
Stálo by mě to pětku za naftu.
Ale ne, Jeremy to ví líp. „Budu chovat ovce.“
Co mě to napadlo?
Ale docela mě bavilo je mít.
Čerstvě ostříhané ovce byly teď připravené snášet horko,
což je víc, než by se dalo říct o mých nových stromech.
I když jsme je neustále zalévali,
všechny shazovaly listy a umíraly.
A všude to bylo stejné.
31. KVĚTNA
1. ČERVNA
Za šest týdnů budu sklízet úrodu.
Velká otázka byla, jestli z ní do té doby nebudou jen scvrklé slupky.
PŘÍŠTĚ
Dej mi cokoli.
-Něco vypěstuj. -Pěstuju spoustu věcí.
Dělej něco.
Teď proti nám vedou soudní proces.
To si děláte srandu?
Nic z toho, co můžeš dělat na venkově,
nemůžeš dělat v Londýně.
Kde to jsem?
Překlad titulků: Alena Nováková
Kreativní dohled Ludmila Vodičková