CLARKSONOVA FARMA - 1. ŘADA
5. KAPITOLA PANDEMICKÁ PANIKA
5. ÚNORA 2020
Čínské úřady stupňují snahu
dostat šíření viru pod kontrolu. Některé části Číny
zavedly opatření, kdy maximálně jedna osoba...
...čínský velvyslanec kritizoval některé země za přehnanou reakci.
Řekl, že zimní epidemie chřipky v Severní Americe
je vážnější než koronavirus.
Správně, údržba.
Nasadíme bránu.
Do háje.
Tak, a je to.
Perfektní.
Ale ne.
To není dokonalé zabezpečení, co? Je to...
Sleduj.
Brána byla kratší, tak jsem postavil suchou kamennou zídku, svou první.
27. ÚNORA 2020
Sedmdesát šest ovcí, přesně.
Závažná ohniska vznikla
v Jižní Koreji, Japonsku a Íránu.
Jižní Korea plánuje otestovat...
Moc málo potěšení v životě se vyrovná tomu,
když otevřeš ledničku
a najdeš překvapení v podobě kusu studeného jehněčího.
Nakrájet na plátky,
bílý chléb, tenká vrstva másla.
Nějaké čatní?
Ne, pak si to jehněčí nevychutnáš.
...náměstek ministra zdravotnictví Íránu měl pozitivní test.
Tři, čtyři, pět, šest, sedm.
PORODNÍ JEDNOTKA DIDDLY SQUAT UCHO - OCAS
Když únor přešel v březen,
myslel jsem, že starosti přinese jen jedno.
Blížící se rození jehňat.
Ale pak se z ničeho nic
vynořila další obava.
23. BŘEZNA 2020
Počínaje dnešním večerem musím dát Britům velmi prostý pokyn.
Musíte zůstat doma.
Koronavirus je největší hrozba, jaké tato země po desetiletích čelila.
Virus si nevybírá.
Je jedno, kdo jste, kde jste
nebo kolik je vám let.
Všechny části země jsou nyní v nouzovém stavu.
Když byla celá země v hibernaci,
rozhodl jsem se uspořádat sociálně distancovanou schůzku
s manažerským týmem farmy.
Jak se máte?
Jsem podělanej strachy.
Jo?
Tobě je 22.
-Dvacet jedna. -Dvacet jedna.
Mně bude 60,
vykouřil jsem tři čtvrtě milionu cigaret
a měl jsem zápal plic, takže mám zjizvené plíce.
Jestli to dostanu...
Nemáte moc velkou naději.
Jde z toho strach.
Jediný, co mě štve, je, že jsem si ještě nedal udělat tu trvalou.
-Cože? -Ještě nemám tu trvalou.
Byl jsem objednaný na včera, ale zrušili to.
-Z kadeřnictví? -Kvůli koronaviru.
To měl být tvůj nový účes.
Jo, další krok nového Kaleba.
Teda nejsem si jistý, že se to dostane do zpráv.
Každopádně jsme ty a já byli kupodivu zařazeni mezi
klíčové pracovníky.
Vláda řekla, že kdo má podíl na výrobě potravin, což máme,
farmaření...
Je stále povolené.
Je to legrační. Před třemi týdny vláda řekla,
že představa, aby britští farmáři
vyráběli potravu pro Brity, je zastaralá.
„Kupujte potraviny z dovozu,
„z venkova uděláme přírodní park.“
Najednou obrátili.
Myslím, že zůstaneme takhle daleko od sebe...
-Pořád. -Všechno budeme dezinfikovat
a budeme se držet dál od filmového štábu.
Vy budete řídit svůj traktor, to Lamborghini.
Já budu řídit svůj.
To vlastně není špatný nápad.
To je velmi dobrý nápad. Odteď každý svým traktorem.
Klíčoví pracovníci.
Spasíme národ.
Máte nákupní horečku?
Koupil jsem pět konzerv sardinek. Počítá se to?
-Ani ne. -Tys měl nákupní horečku?
Ne.
Zatímco se klíčový pracovník Kaleb vrátil k práci s traktorem,
já zamířil do nervového centra naší další velké události.
Vítejte všichni ve zbrusu nové stodole pro bahnění, kterou jsme postavili.
V porodnici, chcete-li. Tady všechny jsou.
Sedmdesát čtyři těhotných ovcí.
Máme pastýřku Ellen...
Je pastýřka správně?
Nevím. Každopádně je expertka přes ovce.
Bude tady, ale ne pořád,
takže se musím učit, a to tím, že ji budu sledovat.
Představte si, kolik toho budu umět.
Driftování s autem.
Porodní bába.
Prvním úkolem bylo zajistit, aby byly nastávající mámy
rovnoměrně rozděleny do samostatných kotců.
Sedm, osm, deset, dvanáct.
Proč jste šly všechny tam?
Proč to udělaly?
Ale nakonec bylo na příchod 138 jehňat
všechno připraveno.
Teď jsme museli jen čekat, až si matka příroda
vyhrne rukávy.
Vzrostl počet lidí,
kteří v Británii zemřeli na koronavirus.
Skotská vláda doporučuje
nosit roušky tam, kde sociální odstup...
Dny plynuly, a žádná jehňata se neobjevila.
Ale pak jednoho rána, když jsem krmil slepice...
Neperte se!
Haló?
Cože?
Jedu!
Rodí se.
Jehněčí stodola.
Jak se dalo tušit, jedna ovce čekala, až Ellen odjede domů,
a pak se rozhodla, že je čas.
Je to tady.
Lehá si.
Když půjdeš blíž, zvykne si na tebe.
V ideálním světě by měla porodit sama.
Jsem tu jen...
jako záloha.
Snaží se.
Sleduj.
Bože, něco leze ven.
Jeremy, ujisti se, že jde hlavou napřed.
Jak mám zjistit, jestli...
Je na nohách. Je to venku.
Ano, podívej!
To je prostě úžasné.
Jsem nadšením bez sebe.
To je obrovský vak krve.
Panenko skákavá.
Celý ten proces je svým způsobem neskutečně líbezný,
a zároveň neuvěřitelně odporný.
Zpředu je to jak na každém velikonočním pohledu.
Zezadu...
Ani John Carpenter by nevymyslel něco tak odporného.
Náš první porod v Diddly Squat proběhl dobře,
ale matka nosila dvojčata, a, což bylo znepokojivé,
po druhém nebylo ani stopy.
Byl to problém,
ale nemělo smysl volat na pomoc Kaleba,
protože dal jasně najevo, že ho to nezajímá.
Já prostě s ovcema nevycházím.
Jeremy na to přijde sám.
Je léto, horko,
jezdí s traktorem, aby sklidil obilí,
a najednou na dálku uvidí, jak sebou jedna ovce škube.
Řekne si, že se na ni mrkne.
A najednou z ní začnou vypadávat červi.
Nebo se zasekne hlavou v plotě a zabije se.
Tohle se na tuty stane.
Když rodí, všechno je fajn: „To je ale roztomilé jehně.“
Jen počkejte.
Přijde léto, budou pobíhat kolem a on bude říkat: „Zatracený ovce.“
Naštěstí do stodoly
dorazila včas Ellen, aby to vyřešila.
Takže máme...
hlavu a žádné nohy.
To je ten problém?
Tamhle je noha.
Vidíte tu nohu? Jo.
Co máme, dvě nohy?
Dvě nohy a čenich.
Vytáhnete ho?
Teď to udělá sama.
A je to.
Vidíte tu tmavě žlutou tekutinu?
Jo.
To znamená, že jehně má trochu potíže.
Proč?
Asi proto, že mu trvalo trochu déle vyjít ven.
-Je v pořádku? -Jo. V pohodě.
-To poslední bylo... -Zasekla se tam?
Je to jako ten úsek na A40, kde dvě auta musí sjet do jednoho pruhu.
Jo.
Během příštích pár dní
se stodola pro ovce a jehňata začala pomalu plnit.
Fajn, leze ven.
Výborně.
Koukej, pěkná sláma.
Ellen mě dobře vyškolila ve všem, co bylo třeba dělat.
Takže ho tam prostě takhle namočíme.
Je to dobře?
Pokud je celý od jódu.
Pravda je, že některé práce mi moc nešly.
Ne.
Asi jsem se jí dostal do řiti.
U jiných jsem nenacházel slov.
Zakroužkuju je.
Navleču jim na ocas kroužek,
a až budou starší a bude tepleji,
nebudou jim kolem zadku létat mouchy.
Takže jim kupírujete ocasy?
Jo, a pak vykastrujeme samce.
-Prosím? -Vykastrujeme samce.
Nejlepší jehňata.
Ta se kastrují.
Uříznou se jim koule?
Neuříznou, ale zaškrtí.
Co to dělá?
Zaškrtí to přívod krve, takže odpadnou.
Upadnou jim koule?
-Jo. -Proč?
Nebudou oplodňovat své sestry, až budou starší.
Ne, to dělat nebudu. Vy jste...
Podívejte se na něj, nelíbí se mu to.
Nebude ho to bolet dlouho.
-Co? -Znecitliví to.
Tutově ho to bude bolet dlouho.
Za jak dlouho odpadnou?
Za pár dní.
Jsou...
Já se nedivím, kámo.
Vždyť se právě narodil.
„Jsem muž, mám všechno, co potřebuji.
„Ale ne, dala mi kolem nich gumičku.“
Chceš zpátky k mámě?
Žádnému tvoru bych nemohl uříznout koule.
Nedali by se samci a samice prostě oddělit?
Dali, ale pak si to budou rozdávat mezi sebou.
-Cože, samci? -Jo.
-Budou si to spolu rozdávat? -Jo.
-Vážně? -Jo.
Takže Leo a Wayne tam na poli
si to spolu rozdávají, když se nedíváme?
Pořád ne, ale čas od času ano.
Když se pak dostanou k samicím, vědí, co dělat.
A dámy... Dělají to taky?
Ne tolik.
Ne.
Takže lesbických projevů je málo?
Jo.
Takže to není jako na internetu.
V touze uniknout z mučírny jehňat
jsem se vydal do polí a nastartoval věc zvanou válec.
Nejvíc sci-fi stroj z celého mého arzenálu.
Jo, chci...
Málem jsem řekl, že ho chci.
Já ho vlastně mám. Líbí se mi.
Proč jsem ho nepoužil dřív?
Dnes jsem dělal důležitou práci,
protože jsem přišel s geniálním plánem.
Na tomhle kousku pole měl být jarní ječmen,
já ale myslím, že nemá smysl ho pěstovat.
Ze dvou důvodů. Zaprvé
hospody a restaurace jsou zavřené,
takže poptávka po pivu je nízká, a jarní ječmen se pěstuje kvůli němu.
A zadruhé, zima byla neskutečně mokrá.
Spousta farmářů vysévá na jaře
jarní ječmen,
tudíž ho bude nadbytek.
Obrovské množství produktu se bude prát o velmi malý trh.
Takže navzdory varování Kaleba a čtveráka Charlieho,
že uvažuju jako idiot,
jsem se chystal vysadit jeden a půl hektaru zeleniny
na základě úvahy, že v uzamčeném světě
bude zeleniny z dovozu brzy nedostatek.
Teď se tu snažím
rozbít ty velké, vyschlé kusy bláta,
abych pro zeleninu připravil velmi kvalitní záhon.
Trochu se bojím, že chytím ten virus.
Nedávno jsem četl, že 90 procent z 570 milionů farem, co na světě jsou,
vede jeden člověk nebo jedna rodina.
Takže když on nebo ta rodina ten virus dostane,
s farmou je konec.
Farmáři jsou nabádáni, aby si vedli deníky,
aby ten, kdo by byl schopen farmu převzít,
věděl, co dělat. Ale co tam mám psát?
Komu to mám říct?
Všichni sedí doma, koukají na Joea Wickse
a utírají si zadek toaletním papírem.
Přípravné práce byly nakonec hotové
a o pár dní později přišly zeleninové sadby
spolu se starým sázecím strojem Jethro Tulla.
Když půjdete dozadu, ukážu vám, jak funguje.
Pod tímhle ochranným krytem sedí tři lidé
v závěsu za traktorem.
Zelenina je naskládaná tady.
Vezmete sazenici, vložíte ji do tohoto malého véčka,
další do druhého a tak dál.
Řetěz to pohání dokola
a zelenina se vysazuje pod vaší sedačkou.
Je tu jen jeden drobný problém.
Dvoumetrový odstup.
Tomu ale předcházel jiný problém.
Co to děláte?
K tomu to nepřipojíte ani náhodou.
-Ne. -Proč ne?
Podívejte se na tu šířku.
-Cože? -Ta šířka.
Ty pneumatiky to rozdrtí.
-Jo. -Ztrácíme příliš mnoho půdy.
Vysadíte jeden pruh, otočíte se,
vrátíte se,
a vaše pneumatiky přejedou to, co jste právě vysadil.
K tomu potřebujete malou Fergie.
-Ten malý červený traktor by šel? -Ten malý traktor.
Můj Massey.
-Přivezla bys ho? -Možná ho vy nebo já
budeme muset vpředu zatížit.
-Já sázím. Takže neřídím? -Jo, řídím já.
-Ty? -Ty?
-Už ses rozhodl? -Jsem traktorista.
Budeme hlasovat. Řídit budu já.
Já budu řídit.
Ale já jsem slavný tím, že řídím.
Jo.
Když jsme připojili sázecí stroj pana Tulla
k Lisinu 60letému traktoru
a vyjeli s ním na pole...
byli jsme připraveni na odpoledne poklidného farmaření
staromódním způsobem.
Jedem.
Nejsem si jistý, jestli moje ruce... Upadnou mi paže.
Po sto mučivých metrech jsme zastavili, abychom zkontrolovali výsledky.
Tady je jedna.
Další je tamhle.
Sázíme jídlo.
Nemám ponětí, co za jídlo to je.
Když jsme zcela ohluchli tím nekonečným pískáním...
byl návrat do porodnice požehnaná úleva.
Ale naneštěstí
jsem tam byl sám.
Panebože.
To je znamení.
Takhle hrabou do země, když se chystají rodit.
Teď ne, prosím, teď ne.
Počkej prosím, až sem dorazí Ellen. Vydrž.
Vydrž, ovečko.
Ach, bože.
Já věděl, že se to stane.
Budu tu nahoře sám a jedna začne rodit.
Vychází hlava.
Tak jo, holka, dobrá,
jsem na to sám.
Vidíte?
Už to bude, jsi skoro tady. Kde máš nohy?
Chytnu ty nohy. Venku je jen jedna.
No tak, ovečko. Dělej.
Kde máš druhou nohu? No tak.
Tady je.
A je to.
Tak pojď.
Tady jsi! Ty žiješ!
Já to dokázal!
A je to.
Koukněte se na to, žádný epidurál,
žádné „Au, au, au,“ nekřičí, že mě nenávidí,
jen tichý a klidný průběh.
No ahoj, tady je druhé.
Panenko skákavá.
Tak jen pojď.
Pojď sem.
Ukaž tlamičku. Žiješ.
Přivedl jsem na svět další. Hele.
Vyndáme tě. No tak, matko.
No tak, mami.
Ano, podívejte!
Teď je 22 minut staré,
a už chodí.
Je to jako sledovat Ford Cortinu, když v 60. letech začínala.
V normální době bych to šel oslavit do hospody.
Ale všechny jsou zavřené.
Pravda je, že bych na hospodu stejně neměl čas.
Protože ten večer se jehňata začala rodit rychle a ve velkém.
No tak.
Ano! Žiješ!
A rodila se dál,
dlouho potom, co filmový štáb a Ellen odjeli domů.
Jsme uprostřed noci a je tam jehně.
Viděl jsem na kameře, jak se právě narodilo.
Správně. Ale došly nám postele.
Zatímco Lisa byla u kamery, já stavěl nové kotce
a všechno šlo docela dobře. Ale pak...
Jedno jehně je venku.
Tamhle je další, podívej.
Jehňata jsou všude.
Jeremy, tohle není její.
-Takže to je... -Napadá jedno z nich.
Začíná být velmi rozrušená.
Trká do něj, drahoušku.
Pojď sem, zlatíčko.
To by bylo. Ale kam ho dáme?
Nemá matku.
Neuvěřitelné. Jehně bylo nadále přesvědčeno,
že ta ovce, co ho napadá, je jeho máma.
Takže než bylo opravdu zle,
musel jsem najít pravou mámu, a rychle.
Dvojče, dvojče, dvojče.
Dvojčata.
Jestli to jsou všechno dvojčata, jedna bude mít jen jedno.
-Co kdybych ho tam strčil? -Ano.
-Jo? -Jo.
-Nenechá ho se nakrmit, pokud není její. -Přesně.
Jo, je to dobrý.
Takže to jehně se nějak dostalo tam.
To bylo děsivé. Ještě že jsme sem přišli.
...42, 43, 44, 45, 46,
47, 48, 49, 50.
Přesně padesát jich ještě neporodilo.
Nemáme za sebou ani půlku.
Zatímco můj život řídily ovce,
klíčový pracovník Kaleb trávil celou dobu na polích.
Tudíž zaznamenal všechny chyby, které jsem
při vysévání před čtyřmi měsíci udělal.
Včetně toho, co vypadalo jako obří brazilská depilace.
Proč tady nic nevyrostlo?
Nezapnul jste ventilátor,
aby se setba dostala do půdy.
Jak ventilátor ví, že má jet tam a na druhý konec?
Žasnu, že jste se dostal až tam.
Pípal by.
Taky že pípal. To bylo tam?
Ano, 18 a pak zase 18.
Pak začal remcat nad kolejovými řádky,
které jsem pro jeho postřikovač udělal.
Teď stojím uprostřed tohoto kolejového řádku.
-Uprostřed, jo? -Jo.
Chci jít 24 metrů tímhle směrem.
Jo.
Pak bych měl být uprostřed dalšího kolejového řádku tamhle.
Říkáš, že ta stříkací věc...
Když jedu po tom řádku, postřikuju 12 metrů na téhle straně
a 12 metrů na druhé.
Ale protože jste idiot a neposlouchal jste mě,
mám tady 18 metrů
a budu muset vypnout jednu část ráhna,
abych nepoškodil úrodu.
Rozhodl jsem se dokázat, že šlo o ojedinělou chybu,
a začal měřit vzdálenost k dalšímu.
...šest, sedm...
-Tohle jste taky vynechal. -...devět, 10.
...20, 21...
...23, 24.
A takhle je to až sem.
...25, 26, 27, 28. 29, 30.
Dobrá, je to trochu... Uznávám, že je to dost dlouhé.
Ale ne, počkat. Je to tady, ne?
Jo. Bylo to 40?
Tenhle má asi 34 nebo 35 metrů.
Ale já ten problém vyřešil.
-Pokračujte. -Víš, jak ses bál,
že by ty špatně rozmístěné řádky viděli lidé ze silnice.
-Taky viděli. -Cože?
-Viděli je. -Ne.
-Ano. -Ne, protože jsem ten plot nestříhal.
Tamhle jede dodávka, ne?
Za tou řepkou jede dodávka.
Říká si: „Pěkná řepka.“
Dojede k tomu poli
a myslí si: „Zajímalo by mě, jak to udělal,“ a nevidí.
Hele,
nemůže. Z auta přes ten živý plot nevidí.
No tak!
Takhle se řeší problémy.
Naštěstí o pár dní později
mohl klíčový pracovník naříkat nad něčím jiným než nade mnou,
protože se mu rozbila sečka.
Koukněte se na tu malou červenou věc na dně.
Úplně dole. Vidíte tu malou červenou věc, co se otáčí?
-Jo. -Ohlodaly ji krysy.
Cože, ty krysy tam vyskočily odtud?
-Vyšplhaly do násypky. -Jak to udělaly?
Tam by nevylezl ani Sylvester Stallone.
Já nevím.
To není krysa.
Je, přísahám na svůj život.
Není.
Nebýt koronaviru, skočil bych tam a dokázal to.
Když o tom mluvíme, neviděls Geralda?
Ne. Myslím, že se řádně izoluje.
Nemůžu ho sehnat. Potřebuju, aby postavil tu zídku.
Mám pocit, že si myslí, že se může nakazit přes mobil.
Protože ho nebere.
Takže Gerald a sečka byli mimo provoz.
A byl tu i další problém.
Z kurníků byly ukradeny slepice
v Leicesteru, Lincolnshireu, Yorkshireu a Cardiffu,
jak lidé během nedostatku kradou vejce,
ale ta vejce nejsou problém.
Tím je tohle.
V Evropě jsou jen tři místa, která vyrábějí obaly na vejce,
a dvě z nich jsou zavřená.
To je ten drobný důsledek karantény,
na který nepomyslíte.
Kde mám sehnat obaly na vejce?
Ale problém s jídlem byl podle zpráv popravdě o dost větší.
Některé supermarkety už zavedly limity
na počet položek, které lze koupit.
Když koupíte víc, než potřebujete, na ostatní možná nezbude.
Takže druhý den jsem udělal výkonné rozhodnutí.
FARMÁŘSKÝ OBCHOD DIDDLY SQUAT ZDE
Situace je taková,
že probíhá nákupní horečka.
Spadlo to.
Všude se horečně skupuje jídlo a toaletní papír.
V supermarketech jsou fronty.
Napadlo mě otevřít obchod.
Neměl bych, kvůli problémům se stavebním povolením,
ale musíme myslet na důležitější věci,
abych byl brutálně upřímný.
Koukněte na to.
Všichni mají zůstat doma, pokud jejich cesta není nezbytná,
ale pro cyklisty to neplatí.
Očividně.
Mám teď parkoviště.
Bohužel bylo moc brzy, abych prodával zeleninu, kterou jsem zasadil.
Ale pořád jsem měl spoustu brambor,
které jsem dal do chladírny, když jsem byl donucen obchod zavřít.
VYBRANÉ BRAMBORY 12 KG
Jakmile byly vystaveny, bylo načase otevřít znovu v covidovém stylu.
OBCHOD SQUAT NIC NENÍ BIO!
Zdravím! Jak se máte?
Jedu si pro brambory.
Dobře, nic jiného nemám.
Dám je sem a tady je kbelík na peníze.
Dobře, bůra. Děkuju.
Opatrujte se. Brzy nashle.
Libru padesát. Kdybyste to tam mohl hodit.
Vím, že je to směšné,
ale jiný způsob, jak to dělat, jsme nevymysleli.
A pak jsme peníze na dva týdny hluboko zmrazili.
Po pár prvních zákaznících
se nedalo říct, že by obchod šlapal.
Takže jsme jako všichni ostatní v prvních dnech lockdownu
museli z toho, co jsme měli, vytěžit maximum.
A to, co jsme měli, bylo nové parkoviště.
Ukazuje se, že jsi k ničemu.
-Jen se zahřívám, sleduj. -Nejsem o moc lepší.
Nový zákazník? Je to zákazník?
-Ne. -Ne, není.
Tak kolik jsme prodali brambor?
-Dnes? -Jo.
Za 12,50 liber.
Platívali mi víc na Kdo chce být milionářem.
-Vážně? -Jo.
Hele, co jsem právě našel v té louži.
Nějaké levné víno.
Tohle je asi 12,50 liber.
Které jsem vychladil.
Život je nanic, ale miluju ho.
Ano.
Menší zápal plic, než se sem dostane ten skutečný.
Normálně by teď byl páteční večer.
Jo. Šli bychom do hospody,
bylo by nás asi dvacet.
Někdo by nás pozval k sobě domů
na večeři. Povídali bychom si s přáteli.
Domů bychom přišli asi ve dvě.
-Tohle jsou naši noví přátelé. -Přesně.
-To je autoizolace. -To je Rebecca, Tony, Charlie.
Alex a Claire, podívej.
To jsou určitě Alex a Claire.
-Emily. -Dom a Rosie.
Tak pozor, ovečky, pozor.
Tohle je ranní chorál.
Ano.
Hej! Neutíkejte do toho...
Co tady dělá to jehně?
Kde máš matku?
Jo, tohle se evidentně právě narodilo,
aniž by se někdo díval.
Ze 74 těhotných ovcí už jich 49 porodilo,
takže v porodnici začínalo být trochu těsno.
Teď pojedete autem, to se vám bude líbit.
Naštěstí některá z těch časně narozených
byla teď dost velká a mohla se přemístit na pole.
Pojďte, jehňata.
Podívejte, samá čerstvá tráva.
Jo, to budete koukat!
Pojďte, prckové.
No tak, Rudá Dvojko.
Ale ne, bojí se.
No tak, já vím,
že auta jsou fajn, ale věřte mi, bude se vám tam líbit.
Bude se vám to líbit, uvidíte.
Koukněte na ta jehňata.
Tahle dvě jsem rodil já. Kde máte matku?
Nemůžete tu jen tak zůstat, vrány vás sežerou.
Vyklovou vám oči.
To vrány opravdu dělají.
Uvidí ležet jehně, jako je tohle, a vyklovou mu oči.
Až sem příště přijdu, vezmu si s sebou zbraň, to je jisté.
Musíte dávat pozor, aby jehně nezůstalo ležet samotné.
Je jen návnadou pro vránu.
Jsi v pořádku?
Nejsi...
Už jde máma.
Jo, no tak, matko.
To je lepší.
Tento idylický okamžik přerušila Ellen,
která mě potřebovala ve stodole,
abych se zúčastnil velké lži.
Takže problém je,
že ta ovce porodila trojčata, ale má jen dva cecíky.
Takže musíme
počkat, až jiná ovce porodí jen jedno jehně,
pak vezmeme jedno z těch tří,
vyválíme ho v tělních tekutinách jeho nové matky
a budeme doufat, že si ta nová matka pomyslí:
„Jé, porodila jsem dvě,“
a přijme jehně jiné ovce.
Je to lest, ale...
Promiňte, mluvím s vámi s...
Jsem prostě...
Krmili jsme dočasně osiřelé jehně
do chvíle, kdy později toho dne
jiná ovce porodila jedináčka.
Leze ven, výborně.
Pak začal ten podvod.
Takže z něj prostě vyždímáte všechnu tekutinu.
Jo.
To je ono, podívejte. Co mám dělat?
Jen ten vak vytáhněte a roztrhněte ho.
Dobře.
Tady je. Roztrhnout.
Kristepane, tohle jsem nikdy nedělal.
Do toho kbelíku musíme dát jedno z těch trojčat.
-Ano. -Rovnou dovnitř?
-Hlavu a všechno. -Dobře.
Dostaneš pěknou teplou koupel.
Je mi líto, ale musím ti namočit i hlavu, maličké.
A je to.
Co uděláme teď?
Když jí ho dáme takhle,
mohlo by vstát a odejít a ona by ho neolízala.
-Takže mu svážeme nohy. -Svážeme mu nohy?
Teoreticky se ještě nenaučilo chodit.
-Jo. -Chápu.
Není to nadlouho.
Jen než se s ním sblíží.
Dobře.
S trojčetem k ní.
Tady máš dítě.
Svoje nové dítě.
Tumáš.
Olizuje ho.
Ona ho olizuje.
Výborně, porodilas dvojčata.
Zpátky ve světě bez ovcí
jsem se snažil přispět svým dílem místním seniorům...
CHADLINGTON JEĎTE OPATRNĚ
...tím, že jsem jim věnoval část svých zdánlivě neprodejných brambor.
-Zdravím. Blíž už ne. -Jo.
Jak se máte?
Přivezl jsem vám brambory.
To je fantastické, děkuju.
Haló?
Díky.
Je Gerald v pořádku?
Ano, ale myslím, že odjel.
Už pár týdnů jsem ho neviděl.
Bez hospod a Manchesteru United by mohl mít abstinenční příznaky.
Je trochu potrhlý, ale...
Může si uvařit pár brambor, ale hlavně ať je v pořádku.
Báječné, děkuji.
-Dobře. -Tak jo.
-Brzy nashle, mějte se. -Děkuju.
Nicméně mezi mnou a místními
nepanovala jen idyla.
Tohle byly staré balíky sena, z kterých jsme udělali silo,
abychom uskladnili obilí
a zabránili dětem na tomhle starém letišti řádit v kradených autech.
Nejsem detektiv,
ale tady na zemi jsou nějaké cigaretové papírky.
Takže si myslím,
že se pár puberťáků rozhodlo ignorovat lockdown
a zapálit moje seno.
Víme, že je to žhářství,
protože zapálili i tohle.
Dobré ráno, Charlie.
Kam až jde ten kouř?
Šíří se přes hlavní silnici do Burfordu,
protože jsem tamtudy jel...
Tak jsi poznal, že tu hoří?
Jo.
Kaleb pak musel přestat s postřikem plodin
a přijet ten oheň uhasit.
Byl nadšením bez sebe.
Do háje.
Odstrčil jsem to z betonu,
ale mám pocit, že mi pukne hlava a je mi zle,
protože ten kouř leze do kabiny.
Je to zatracená pakárna.
Nějakej idiot řekne: „Víte, co by byla sranda?
„Půjdu zapalovačem podpálit ty balíky.“
Pak odešli domů.
Protože jsou to magoři.
Když jsem chvíli poslouchal úředníka ze sociálního úřadu Diddly Squat,
šel jsem se potěšit pohledem na jehňata.
Modrá 32 je divoch, podívej.
Chce jen trkat jiná zvířata.
„Vlítnu tam a naberu ho hlavou.“
Tamta kálí do kbelíku s vodou.
Proč jsi to udělala?
Co tě to napadlo?
„Potřebuju kadit. Aha, tamhle je dřez. Jo, bezva.“
I když pár bahnic bylo ještě těhotných,
v pouhých třech týdnech se narodilo 120 jehňat.
Během noci
se narodila další dvě.
Jedno tam a jedno tamhle.
Porody byly většinou úspěšné.
Ano, podívej.
U některých byl výsledek nejistý.
Nedýchá.
No tak, dýchej.
Jdeme na to.
Ano, Ellen!
Já myslel, že to nedá.
Je v pořádku.
Bohužel pár z nich to nezvládlo.
Mrtvě narozené.
Kromě zjištění, že pohřeb jehněte není moc důstojný...
jsem objevil, že venku na polích
se některé matky nechovají příliš mateřsky,
což znamenalo povolat sousedního chovatele ovcí.
Pije to?
Ne, myslí si, že pije.
Tohohle prcka jsme našli asi před hodinou.
Matka ho opustila.
Jeremy mu strká do hrdla trubičku,
aby do něj vpravil glukózu a mléčný protein.
Protože je velice slabé.
Minulý týden jsme si tady vlastně všimli matky,
která nebyla bůhvíjak dobrá.
A teď ho opustila nadobro.
No tak, uličníku malej.
Všichni jsme doufali, že Jeremyho láskyplná péče
postaví toho malého na nohy,
ale s končícím dnem
jsme se rozhodli přeložit ho na oddělení intenzivní péče.
Postavit kotec, dát čerstvou slámu, zapálit kamna.
Hotovo, podívej.
Jen tě uložím na trochu měkčí lože.
A je to.
Hodné jehňátko.
Správně.
Jsou to tři hodiny, čas na další jídlo.
Ale během noci stále sláblo.
No tak.
A i když jsme do něj nakonec nějakou výživu dostali...
Popravdě nevidím, co pro něj ještě můžete udělat.
Tohle je dobrý krmení.
...nakonec to všechno bylo k ničemu.
Ztráta jehněte byla smutná.
Byla to taky finanční rána.
Ale paradoxně to aspoň nebyla tak velká finanční rána,
jaká mohla být.
Jejich cena spadla na polovinu, že?
-Zase klesla. -Jsou na 52 librách.
-Jo. -Protože všechny restaurace jsou zavřené.
Jo, a velké řetězce taky.
-Můžou se ještě vyvážet? -Ne.
Nemůžeme je prodat restauracím ani hospodám.
Před týdnem mělo jehně cenu 100 liber,
teď je to 52, takže půlka.
Jo.
No bezva.
Na druhou stranu to byla úspěšná sezóna bahnění.
Z očekávaných 138 jehňat
se jich úspěšně narodilo 134.
Trochu mě děsí představa, že pole je teď poseté
malými varlaty, která odpadla.
I přes odpadlá varlata
změnila ta jehňata mou farmu v jarní pohlednici toho,
jak Británie může, a snad by měla vypadat.
Líbilo se mi mít je kolem sebe.
Tady v tom podivném malém lockdownu komunity Diddly Squat.
Podzemní protiletecký kryt z druhé světové války.
Jestli se covid-19 příliš rozšíří, půjdu sem.
Já to brzdové světlo nerozbil, to ty.
Ne, vážně, byl jste to stoprocentně vy.
Cože? Jak to myslíš, že já?
Říkal jste, že jedna moje brzda je rozbitá.
Šest týdnů jsme toto místo nesměli opustit.
Zůstaňte ve voze, prosím. Zůstaňte ve voze.
A víte co?
Ani jsem nechtěl.
OVČÁKŮV ŽIVOT - W. H. HUDSON
Nikdy jsem nebyl šťastnější.
Ale to všechno se mělo
zase jednou brutálně zvrtnout.
PŘÍŠTĚ
Doopravdy už šest sedm týdnů nepršelo.
-Ne. -No tak, holky!
Podmínky nejsou ideální.
Úroda je vystresovaná.
Mám dovoleno se trochu bát?
Bude to opravdová výzva.
Překlad titulků: Alena Nováková
Kreativní dohled: Ludmila Vodičková