KAPITEL 4 VILD VÆKST
Hvis jeg havde kørt her på denne tid af året,
da jeg først begyndte at køre for 30-40 år siden,
ville jeg efter fem kilometer ikke kunne se en hånd for mig.
Min forrude ville være en uigennemsigtig masse af døde insekter.
Men se nu.
Det er ingenting.
Der er flere fluer på fronten af en ubåd.
Faktum er, at på bare 30 år
er antallet af insekter faldet med 25 procent, og faldet fortsætter.
Vi er på vej mod en udslettelse af insekter.
Man kan glemme global opvarmning eller plastic i havet,
for uden insekter ender alt liv på Jorden.
Alt.
Og jeg siger det, der ikke er
miljøforkæmper med hår under armene. Det er mig!
Desværre er landbrug for mange anset
som en af hovedårsagerne til denne tilbagegang af insekter.
Problemet er, at som landbrugsudstyr er blevet større og mere effektivt,
må markerne bliver større og mere effektive,
hvilket betyder, at siden krigen
har Storbritannien mistet 225.000 km levende hegn.
Vi har mistet 40 procent skov.
Vi har mistet 97 procent af vores enge med markblomster.
Alle de steder, hvor insekter holder til, forsvinder.
Jeg har tænkt mig at gøre noget ved det.
Min plan er at gøre mine levende hegn, dale,
skove og bække
mere attraktive for kryb.
Jeg vil overlade stykker af min jord til sig selv.
Jeg sætter Moder Natur i førersædet.
Det hedder genskabelse af vild natur.
Jeg vil begynde et sumpet og trist sted i bunden af en dal,
som skal se sådan ud.
Måske er storkene lidt ambitiøse,
men alt andet stiler jeg efter.
STOR SKOV - VILDHEGN BIER - KILDER - GRÆS
MARKBLOMSTER - UGLEKASSE - VÅDOMRÅDER - LONDON
Før jeg kunne begynde at arbejde på mit projekt med vådområder,
måtte jeg tage hensyn til regeringens regler.
Jeg måtte ansætte et hold inspektører.
Hvis I beregner levestedsindekser, så...
-Ja. -Jeg går en tur herover.
Disse CSI: Miami-folk måtte sikre sig,
mine planer ikke ville skade, hvad der allerede boede der.
Det er mest vilde græsmarker.
Det er en god nyhed, ikke?
Efter de havde foretaget en række tekniske undersøgelser,
gik jeg ned for at se, hvor mange røde flag de havde fundet.
Goddag, Jeremy.
-Goddag, alt vel? -Ja, og du?
Tja...
De røde flag er der, hvor søen skal være.
Det er korrekt.
Men der kan vi ikke bygge noget?
Da vi undersøgte stedet, fandt vi desværre spor efter et pattedyr.
-Hund? -Nej.
Det er nok en mosegris.
-Det kan det ikke være. -Interessant.
Der var otte millioner for 20 år siden,
nu er der 220.000, og de fleste bor i Glasgow.
Og de er set i Cotswolds.
-Virkelig? -Ja.
Kom herned og se.
Kan du se de ekskrementer?
De har en takket form...
-Er det afføring? -Ja.
Der er stor sandsynlighed for, at det er ekskrementer fra en mosegris.
Strengt fredet art.
Dræber man dem, er det hensynsløs ødelæggelse af arten,
og man bliver retsforfulgt og kan få en fængselsdom.
Hvor lang en fængselsdom?
Nok seks måneder til at begynde med. Og en bøde på 5.000 pund.
Så jeg anbefaler, vi stopper alt,
indtil vi får bekræftet, hvad der er her.
Hvad nu, hvis vi med min store gravko
gravede arealet op,
mosegrisen ville ikke opdage det, og så anbringe det derover?
Nej, Jeremy.
-Hvorfor ikke? -Nej.
-Det er et helt område. -Du kommer i fængsel.
-Jeg vil være sød ved den. -Nej.
Den kommer op på højdedraget.
Det fraråder jeg dig som fagmand.
For at tjekke om det var en mosegris, fandt jeg på en plan.
Vi har nogle kamerafælder.
-Vi kan sætte en kamerafælde op. -Det er en god idé.
-Så får vi besked. -Ja.
Det skal gøres over et par dage for at sikre bevægelserne.
-Nej, jeg vil se, om det er en mosegris. -Ja.
Så kameramanden satte kameraer op,
og et par dage senere undersøgte jeg resultaterne.
Ingen mosegris.
Intet overhovedet.
Jeg har set mere dyreliv i Paul McCartneys køleskab.
Noget har lavet det hul...
Der har vi den.
En mus? Nej, den har spids snude, det er en spidsmus.
Ikke en mosegris.
Vi kan vist udlede, vi kan gå i gang.
Mit vigtige arbejde for miljøet kunne endelig begynde.
Hastigheden!
Det er et stejlt stykke.
Det bliver ikke sjovt.
Godt.
Kom nu. Den drejer ikke engang.
Jeg rører ikke ved noget, og jeg er bare på vej ned.
Pis!
Jeg skrider bare. Pis!
Jeg har gjort det.
Jeg er gledet ned og er på bunden.
Se lige det miljøvenlige arbejde, jeg udfører
for at skabe et biologisk supermarked
med en masse forskellige arter.
Da jeg var på plads,
begyndte jeg at udgrave.
Det skal være jævnt. Det skal ikke være som Ed Sheerans sø,
som er turkis med vippe og bar.
Se lige den maskine, du er!
Det er omkring to meter dybt.
Bunden er ler, hvilket er godt, for ler holder på vandet,
men jeg leder efter blåt ler, der er længere nede,
for det holder vandet rigtig godt, og det skal beklæde siderne.
Se lige.
Det er blåt ler.
Det passer jeg godt på.
Ved frokosttid havde jeg gjort fremskridt.
Det er omkring tre meter dybt.
Så jeg tog af sted for at spise lidt og vidste ikke, at mens jeg var væk,
forberedte naturen en overraskelse til mig.
Det er fyldt med vand.
En masse vand og det er sket på en time.
Pis!
Vandet skulle pumpes ud, før jeg kunne fortsætte.
Så for at bruge gravkoen, som jeg havde lejet for en dag,
besluttede jeg at grave en ny sø.
Nu skal I høre min plan.
Der er et par kilder 100 meter væk.
De har skabt strømmen, så jeg vil opdæmme det her,
og når vandstanden stiger mod min sø,
vil det udfylde den her.
Sætter man vandets tempo ned,
er der større chance for, at oddere, hejrer og insekter
vil slå sig ned.
Jeg begyndte entusiastisk på mit nye projekt.
Kom nu. Grav, gravko.
Ja! Saftigt øverste lag.
Og da Lisa ankom, forventede jeg, hun blev begejstret.
Undskyld, hvad er det? Vi bygger dernede.
Hvad sker der her?
Kom og se, og jeg viser dig, hvor genialt det er.
For fanden da.
-Det stykke er søen. -Hvad?
Undskyld, hvor er vores sø?
Dette er ikke planen.
Dernede er det allerede en sø, men det burde det ikke være.
-Jeg arbejder på det. -Jeg aner ikke, hvad det betyder.
Hvad laver du heroppe?
-Det er et... -Det er et vådområde.
Det vil blive oversvømmet og skabe et vådområde for insekter.
For fanden da, Jeremy. Hvad vil du gøre med alt det jord?
Intet vil slå sig ned her.
Filmen 1917 ville eventuelt bruge det her som en efterfølger.
Var det rod ikke godt nok til dig?
Skulle du lave mere?
Sam Mendes ringede og sagde, han ville lave 1918.
Hvad var galt med det rod? Hvorfor lave mere?
Hvorfor råber alle ad mig hele tiden?
Jeg står op om morgenen, og folk råber ad mig.
Caleb råber ad mig, Charlie råber ad mig.
Da fru Vred var gået, gik jeg i gang med at bygge min dæmning.
Gud.
Det er så koldt, at jeg må have...
Det er ikke en hat. Det er Elton Johns første paryk.
Sådan ser situationen ud.
Jeg har stoppet utætheder her.
Ikke så en ubådskaptajn
ville sige: "Flot klaret, Clarkson," men der er stoppet lidt til.
Og vandstanden stiger på den side.
Det betød, jeg kunne fylde sø to.
Ja!
Se, hvor det løber.
Ja.
Jeg er forbløffet over, jeg har gjort det her.
Jeg var godt tilfreds.
Da regnen og mørket meldte deres ankomst,
pakkede jeg sammen og ville hjem for at drikke varm suppe foran ilden.
Pis!
Jeg sad fast i en sump, jeg selv havde lavet.
Jeg kan ikke...
Så jeg bad Caleb sætte kæresten fra sig og komme og hjælpe.
For satan.
Det er fandeme mudret.
Sådan, bind dem fast.
Jeg prøver at køre lige der over og forsøger at trække dig op.
-Okay? -Klem på.
Kom så.
Skønt vi havde Lamborghini-styrke og ti-hjulstræk,
kom vi ingen vegne.
Kom så.
Nej.
Så Caleb besluttede at løsne slæbetorvet og redde sig selv.
Vi ses!
Det gik fint.
Kom så.
Fandens regn!
Det er en komplet fiasko.
Alt sidder fast.
Caleb blev naturligvis irriteret på mig.
Idiot. Hvis du ikke sad fast,
ville jeg ikke selv sidde fast.
Jeg er fandeme ved at vælte! Pis.
Den næste morgen mødtes vi igen med en redningsplan.
Caleb ville trække mig ud,
mens han blev trukket ud af sin bror i sin traktor.
Stram forsigtigt til.
Virkelig langsomt.
Bliv ved med at hale.
Jeg har aldrig kørt noget før, så kom endelig med råd.
Det er ikke firehjulstræk. Han slår mig ihjel.
Kom nu. Styrken fra CLAAS, kom så!
Det er bare... Husk, vi gør det for miljøet.
Styrken!
Ja!
Det krævede blot 4.000 liter, men vi bevæger os nu.
Vi er kommet løs!
Det er nok mig ved egen kraft.
Stop, stop, stop.
Da vi havde fået Supacat'en fri,
kom verdensdamen Lisa i gaven, jeg havde givet hende til jul.
-Hej. -Har du set den før?
Nej.
-En "rigtig" traktor. -"Rigtig."
Den har traktoritis, det er ikke godt.
Værsgo.
-Tak. -Du og Kieran har gjort det godt.
-Skål. -Skål.
Flot klaret, tak.
Det var imponerende at se jer tre komme op.
Da jeg var på vej op, sagde jeg:
"Caleb er tæt på en stådreng i sin CLAAS."
Vores festlige øjeblik blev afbrudt
af muntre Charlies ankomst,
som var mindre munter end normalt.
Hvad laver vi her?
-Hvor? -Tja...
Jeg er gået over marken, og vi har lavet et rod...
Der er hjulspor, og jeg har ikke udbedret hullet, jeg gravede.
Det var for at grave vandhullet til fåretrugenes pumpe.
Ja.
-Og så er der det her. -Ja.
Jeg indrømmer, det er rodet, men vi laver en omelet,
og æg er blevet knust.
De er faldet på jorden,
-og det går hele vejen op. -Ja.
Jordskaderne, der er skabt...
-Hvilke skader? -Godt. Den er ikke mineret...
-Jeg har iltet den. -Nej.
Du har presset den sammen, for vandet vil ikke løbe derfra.
Vi er i strid med reglerne for jordkompaktering,
-som jeg kender... -Gentag. "Jordkompakterings-
"krav fra regeringen."
Der er Brexit at bekymre sig om, og...
Får vi kontrol,
kan vi miste fem procent af det grundlæggende tilskud,
du får fra regeringen.
Det er mit vild natur-projekt.
Det er ikke vild natur. Det er skader.
Du må stoppe det.
Jeg håbede, det var enden på møgfaldet,
men så kiggede Charlie på mine nye søer.
Igen, det er ikke andet end skader.
Hvordan får man en bulldozer ned uden at skade jorden?
Man gør det, når det ikke er vådt.
Hvornår? Når det er...
-Helt ærligt, Charlie. -Ja, men...
Det har regnet siden september stort set hver dag...
-Det ved du, hver dag. -Ja.
Tunge maskiner i et vådområde skaber et helvedes rod.
Men brug din fantasi.
Nu ser du bare Somme.
Ja, det kan jeg se.
Klem øjnene sammen.
En isfugl på den gren der.
En odderfamilie, der boltrer sig her.
-"Boltrende oddere", godt. -Der.
Måske en hejre, der venter på en velsmagende bid.
Græsbevokset, markblomster.
Økoflippere vil savle, ikke?
Det er alle tiders, men det, du har gjort,
kan medføre bortfald af midler.
Det kan dreje sig om 10.000-15.000 pund.
Det er ikke blot her. Længere oppe...
Sker det, bliver jeg sgu gal.
Jeg gør det for naturens skyld,
-som jeg kan lide. -Ja.
Men jeg vil ikke have nogen med biologi fra folkeskolen
til at sige: "Du har ødelagt levestedet."
Det er bare myretuer, der er blevet væltet.
Men sandheden er, at jeg havde lavet et rod.
Så der var kun en ting at gøre.
Få Caleb til at rydde op.
Jøsses.
Så var det tid til at begynde miljøarbejdet i skoven.
Det kan ligne hærværk, men det er det ikke.
Man kører maskinen hen til et træ og siger, hvad det er for et træ.
Den griber fat om bunden, måler diameteren og tænker:
"Hvis diameteren er sådan der, er det sandsynligt, den er sådan der,"
så den kan udregne tømmerets længde.
Det er en leddelt regnemaskine med otte-hjulstræk til en halv million pund.
Og da maskinen endelig tav for natten,
var resultaterne imponerende.
Det er et kort over skoven.
Det er den del, der er blevet udtyndet. Det er en ottendedel,
og det er tømmeret, det er blevet til.
Det er overflødigt at sige, det ikke behager på de sociale medier.
Jeg lagde et billede op af den store maskine,
der lavede hærværket, på Instagram,
og folk har anklaget mig for at være som MacDonald.
"Hvorfor afskover du?"
"Hvorfor ødelægger du altid grønne ting, Jeremy?"
Lad os gå ind i skoven, og I får se, hvor fjollede de folk er.
Det er delen af skoven, hvor jeg har træerne fra.
Jeg har 200 ton tømmer herfra, og man kan ikke se det.
Man kan ikke se forskel.
Det er stort set uændret.
Men naturen ved det.
Ved at fjerne træer herfra og her og her
betyder det, at mere sollys kan nå skovbunden.
Man kan se lyse pletter overalt, og det vil stimulere væksten,
yngre træer, blomster, klokkeblomster, forhåbentligt.
Og det er godt for biller, fugle og bier.
Det er godt for alt.
Jeg er lidt af en fuglekigger, så jeg vil gerne gøre noget for fuglene.
Jeg spurgte dyrelivseksperten Roy Dennis om råd.
Må jeg sige to ting, Roy?
Jeg troede, Ron Dennis kom, og han er en anden slags mand,
og så er jeg meget jaloux på din kikkert.
Jeg havde sådan en i en Porsche
-på en politistation i Argentina. -Javel så.
Til min store glæde blev Roy straks imponeret.
Det er rigtig godt.
Virkelig?
Når man kigger langs sådan et hegn,
er der fantastisk mad hele vejen for dyrelivet.
Brombær er fantastisk til at opfede sangfugle, før de trækker til Afrika.
Hvidtjørn er klar til sjaggere og vindrosler.
Det er virkelig godt.
Hvad er det?
Det er stillidser.
-De er bare... -Små flokke, se dem.
De er landet i knopurten.
Man kan se dem der.
-Var det en flok stillidser? -Fem af dem, tror jeg.
Kan du se dem spise på toppen?
Det er vist en lille familie.
Virkelig?
Der er en skøn der.
Det gør mig virkelig glad.
Der var en fugl, jeg mente, jeg kunne gøre mere for at hjælpe.
Den er nede på jorden.
Se lige. Det er en unge.
Den har lige tabt sine dun. Den kan ikke flyve.
Vi trækker os tilbage, for jeg vil ikke forstyrre den.
Der er forælderen. Ved skoven.
For at tiltrække flere ugler ville jeg tæppebombe hele gården
med uglekasser, hvor de kunne bo.
Perfekt.
Godt.
For...
Jeg havde fikset kasserne og rekvireret nogle pæle,
der var blevet efterladt i vejkanten af el-selskabet,
og Operation Ugle var i gang.
Jøsses!
Da jeg ankom til stedet, jeg havde valgt, var Caleb klar til at hjælpe.
Vil du tæt på hegnet eller ej?
Ja, der.
Mens han gravede hullet, gennemgik jeg tjeklisten.
Cement, reb, boremaskine, og nogle uglekasser, som jeg lavede
og slet ikke bestilte fra Amazon. Overhovedet ikke.
Dybt nok?
Det er fint.
-Her er min plan. -Ja.
Jeg kører den frem, så den ende er over dit hul.
Så binder vi den fast fra toppen bagerst på Supacat'en
og trækker den op.
Du er gal.
Hvordan vil du gøre det?
Få læssemaskinen hen til den anden af pælen.
Så kommer den ned i hullet,
tag remmen bagerst fra Supacat'en,
og kør tilbage, og rejs den op.
Men jeg tror stadig, vi må binde
et reb rundt øverst og fæstne det til Supacat'en.
Du kommer i en vinkel med en spids under, og...
Hvis jeg kører hen sådan...
Nej. Kom skråt.
Det er mellem dine spidser.
Jeg tror ikke, det kan gøres.
Jeg kan gøre det.
Kør sådan. Læg den ned. Rundt om spidsen...
Glem ikke, du har en ni meter høj bom,
så få den lidt op.
Sådan. Gør det igen.
Det vil virke, tror jeg.
Det tror jeg ikke.
Den anden vej. Nej!
Nej!
Din dumme idiot!
Det var din skyld.
Jeg sagde, du...
Du kom for langt. Jeg sagde stop.
-Den var ikke i hullet. -Jo.
Du læssede jord igen på toppen, se.
-Er hegnet smadret? -Ja.
Fandens. Hegnet er ødelagt.
Så gør du det, og jeg står og gør sådan,
som du gør, som André Previn.
Nej. Hvert håndsignal var helt fint,
men du så ikke på mig.
Til sidst lykkedes det os at få pælen ned i jorden.
Nu går det fremad.
Og da betonfundamentet var størknet, betragtede vi vores værk.
Det er genialt.
Nej, vent et øjeblik.
Kammerat.
Ja.
Den er slet ikke lige.
Det er den ikke.
Men det gode er, at vi glemte at anbringe uglekassen øverst.
Pis.
Efter vi havde kvajet os der,
tog jeg hen for at se til mit vådområde, hvor tingene var endnu værre.
Jeg har bygget dæmningen, med leret langs forsiden.
Gud så på mit arbejde og sagde:
"Og jeg har lavet hullet der."
Man kan se hvirvlen.
"Og alt vandet skal igennem det og ned under dæmningen."
Den nat udførte Gud et komplet Guy Gibson-nummer.
Så jeg måtte glemme uglerne og gå i gang med noget reparationsarbejde.
Godt, stop der. Perfekt.
-Værsgo. -Tak.
-Åh nej. -Jeg har fat.
-Åh nej.
Ja.
Perfekt.
Da det var ordnet, ville jeg tilbage til uglekasserne,
men det kunne jeg ikke, for Victor, den ukrainske bimand, var dukket op.
Det er handelsstørrelsen.
Og den vigtigste vild natur-operation af alle var ved at begynde.
-Det er de fire bistader? -Ja.
De er flotte.
Planen var enkel.
Bierne ville lave honning og tjene penge til gårdbutikken, når den genåbnede.
GÅRDBUTIK
Og de ville bestøve mine afgrøder.
Derfor havde jeg købt en kvart million.
Se lige.
Det er en rumdragt.
Mens jeg fik tøj på, forberedte Victor afrygningsapparatet.
Hvad gør røgen?
Som du og jeg, er bier bange for ild og vand.
Vand kan ikke bruges i bistaderne, så ild er lettere.
-Men det er ikke ild, det er røg. -Røg, ja.
De ved, røgen kommer ind og bliver bange.
Så de vender tilbage til bistaden,
fylder maverne med honning og bliver derfor mindre aggressive.
Så de er søvnige som efter en stor frokost.
-Ja. Kender du fornemmelsen? -Ja.
Hvor mange gange bliver du stukket?
Ti gange om dagen.
Hvad?
-En bi kan kun stikke en gang. -En gang,
og de hiver brodden ud af maven.
Dør den?
Til sidst, ja.
Så hvis en hanbi stikker dig, dør den,
og hvis en hanbi har sex, falder dens penis af.
-Passer det? -Ja.
Det må være træls.
Du kan høre dem.
Velkommen til jeres nye hjem, bier.
Godt, rigtig godt.
Du har ikke handsker på.
Det er okay.
Laver de allerede honning?
Ja, det er honning.
Hvor længe lever en bi?
Om sommeren omkring en måned.
Om vinteren et halvt år.
Men dronningen kan leve længere. Tre-fire år.
Er der en dronning her?
Der er mindst en dronning her.
Hvor mange æg lægger hun?
På denne tid af året lægger hun omkring 2.000 æg i døgnet.
Jøsses.
Ja. Hun er produktiv.
Stjæler folk bistader?
Ja. Min ven mistede 40 bistader sidste år.
Så der kommer en hestetrailer om natten og stjæler 40 bistader.
Okay.
Gud, se dem komme ud.
Det er en gyserfilm.
Jeg blev stukket.
I strømperne.
Vent.
Gå ind blandt buskene.
-Gå ind i skoven. -Hvorfor?
For de frigiver gift og vil komme i flok,
-en efter en. -Virkelig?
Mere røg.
-Når man er blevet stukket? -Ja.
Du klarer dig.
Nej, det gør jeg ikke. Min fod skal amputeres.
Forpulede bier.
Jeg gør det hver dag.
Jeg har smerter konstant.
Når den store, kraftige ukrainer vender ryggen til,
vil jeg rulle mig på jorden: "Jeg er blevet stukket."
Med Operation Bi selvkørende
måtte jeg igen reparere på min dæmning.
Kors, hvor er vand træls.
Nej, vi har nogle store sten.
Da det var sket, vendte jeg tilbage til Operation Ugle,
hvor jeg havde heldet med mig.
Efter det rod Caleb havde lavet med pælen...
Tak, Dave.
...fandt jeg den her gut, der placerer pæle for British Telecom,
og han har meget venligt tilbudt mig at lave huller.
Det viste sig, jeg ikke var den første, der gravede huller på det her sted.
Det er en grævlingeby her, se.
Der er huller overalt.
Se lige.
Det er lige blevet gravet.
Se den mængde jord, der er kastet ud af det.
Endnu engang fik vi kamerafælderne op, og om natten så vi det her.
Jeg hader grævlinger.
Bortset fra at de har spist stort set alle pindsvin i Storbritannien,
er de som teenagere.
De ligger i sengen hele dagen, står op om natten og overfører sygdomme,
vælter mure, og når solen står op, er de tilbage i seng igen.
Men i dag får de ingen søvn.
Godt.
Se lige.
Ja.
Sidst vi gjorde dette,
arbejdede jeg med en idiot, så den er skæv,
-men den her bliver lige? -Ja.
Da Dave var kørt, glædede jeg mig til at vise Caleb arbejdet.
Se lige.
Det her kan jeg opnå, når jeg er overladt til mig selv.
Jeg kunne ikke finde dig.
Sådan. Se lige.
Og derovre, se.
Ja.
-Har du afkortet pælen? -Ja.
De er seks meter høje.
De er tre meter nede i hullet.
Hvordan gjorde du det?
Jeg tog en spade og gravede et hul rundt om,
hentede pælemaskinen.
Vent lidt.
Det lugter vist lidt, ikke?
Indtil videre gik min plan om at få vild natur på gården godt.
Men alt var ikke miljøvenligt arbejde.
Der var også egentlig landbrug at tage sig af.
I februar skulle jeg vide, hvor mange lam der var på vej.
-Stik hånden derned. -Ja.
-Kan du mærke rygraden? -Ja.
Så jeg mødtes med Kevin og Ellen ved den transportable fårescanner.
BOB BLANDEN SCANNING AF FÅR
Er det kørehandsker?
Nej.
Jeg har aldrig set en fåreavler have den slags på.
Kom nu, får, ind med jer.
Da vi havde klaret fårenes sædvanlige ulydighed...
Kors.
Hver eneste af dem er en hest.
Var det tid til at finde geléen frem og begynde at scanne.
Sådan. Der er et lam.
Kan du se ribbenene? Dens hals?
Du er som en ultralydssygeplejerske på et hospital.
Hun peger: "Se, en tissemand."
"Hvordan ved du det?"
Er det rygraden? Den sorte tingest?
-Nej, det er sonden i min hånd. -Godt.
Et lam.
Hun får en rød plet.
Et er ikke meget produktivt.
Men et er bedre end ingenting.
-Hvor mange har den? -Ingen.
-Ingen? -Desværre.
Ingen?
Der har du et godt stykke fårekød.
Den her har to.
To? Flinkt får.
Da scanningen var færdig...
Sådan. Vi er færdige.
...var det tid til at annoncere resultatet.
Hvor mange har vi af hver, Bob?
-En uden. -Ja.
-Femten med en. -Ja.
Tre med trillinger og resten med tvillinger.
Vi får masser af lam.
Godt.
Bob, mange tak for de gode nyheder.
Da fårescanningen var overstået,
fandt jeg et nyt stykke legetøj til min gærdebygger
og sikkerhedschef, Gerald.
-Bevægelsessensor. -Ja.
Bind det til noget. Ingen rører sig.
Ja, men jeg sover lige derovre.
Hver ræv, grævling...
Og naturligvis, når vejret tillod det,
måtte Caleb og jeg skynde os at gøre markerne klar til afgrøder.
Som i år ikke blot var hvede, byg og raps,
for de tog også del i mit vild natur-projekt.
Omkring denne tid på året vil edderkopper og insekter,
der har tilbragt vinteren i græskanterne
langs markerne,
være på vej ud i markerne
for at spise det utøj derude, der ødelægger mine afgrøder.
Jeg kan lide de edderkopper og insekter.
De er mine venner.
Problemet er, at det er en stor mark.
Den er så stor, at det vil tage en edderkop
fem-seks uger at krydse den.
Så jeg har fundet på en plan.
Jeg vil ofre nogle af mine afgrøder for at danne veje,
der vil gøre det muligt for insekter at komme hurtigere ind i midten.
Da Caleb havde skabt vejen,
skulle vi håndså nogle frø.
-Jeg er god til det. -Det ved jeg nu ikke.
Så hvad er de tabte indtægter
-fra en tredjedel hektar? -Ja.
Omkring 350 pund?
Ja, deromkring.
Godt, det...
Det giver ikke mening for mig.
Jo, for miljøforkæmperne vil udbryde:
"De er geniale!"
Virker det, revolutionerer vi landbruget, redder planeten og får Nobelpriser.
Greta Thunberg kigger forbi.
Jeg tænker bare på, at du har mistet 370 pund. Tillykke.
Trods Calebs åbenlyse realisme elskede jeg mit projekt med vild natur.
Og det bedste havde jeg til gode,
for endelig var mit pragtstykke af et vådområde...
...klar til at blive fyldt.
Igen.
I dag vil jeg grave en kanal, lad os kalde det et kloaksystem,
mellem vandløbet og den åbne grav, jeg har gravet,
med intet mindre end Calebs lille, elendige gravko.
Sådan.
Sandhedens øjeblik.
Sådan. Se lige!
Det er Victoria Falls!
Jay, vær forsigtig.
Du bør have redningsvest på.
Da jeg muntrede mig i dette historiske øjeblik, kom Caleb.
Se, hvad jeg har skabt.
Jeg er Moses.
Hvem er Moses?
-Har du læst Bibelen? -Nej.
I Bibelen er der en mand, der hedder Moses.
-Ja. -Han førte nogen
ud af et uroligt område til et langt bedre område,
og de kom til Det Røde Hav, og de sad fast,
og så delte vandene sig,
og de kunne gå på tværs over havbunden og nå det forjættede land.
Det er noget ævl.
På blot en dag var søen fuld.
Og straks besluttede jeg at fylde den med frokost.
Jeg har 250 havørreder i den størrelse til dig.
Min yndlingsfisk.
Ikke at se på, men at spise.
Tilbage.
Det er fint. Stop.
Jeg lægger bagsmækken ned, og vi sætte en sliske på
og skubber dem i.
Hvordan kan jeg hjælpe?
Det er som at være med i Countryfile.
Lad mig se, om jeg kan hjælpe.
Der er de, se.
Er det i orden at falde ned fra den højde?
Sådan gør man det. Har du ikke set billeder
af Hercules'er, der smider ørreder i de store søer i Canada,
-de gør det fra fly? -Nej.
Plasket, når de falder i, er fint.
Det vækker dem og får dem på farten.
Lægger man dem forsigtigt i,
vil fiskene ligge på siden og drukne på bunden.
Hvad?
-Så de er som får med finner. -Ja.
Jeg erklærer Chipping Norton Vandpark for åben.
Se lige.
Det er morsomt.
Se dem. De hopper. Glade fisk!
Det er de.
Nu skulle jeg bare sørge for, at fiskene holdt sig i live,
og det var ikke sikkert med min fiskefortid.
For mange år siden havde min far en fiskesø,
og han elskede at gå ud om aftenen
og made karperne.
Jeg tænkte en jul: "Fremragende gave,
"jeg køber flere karper til hans sø."
Så jeg gav ham dem, man kalder spøgelseskarper.
De så helt utrolige ud.
Han blev så glad, og vi puttede dem i hans sø
og indså øjeblikkeligt, hvorfor de hed spøgelseskarper.
De var usynlige under vandet.
Så vi kunne ikke se fiskene, jeg havde købt.
Og en uge senere var alle hans andre karper forsvundet.
Vi slog spøgelseskarpen op i en bog, for der var ikke internet dengang.
Og det viste sig, at spøgelseskarper spiser andre slags karper.
Så jeg havde købt usynlige fisk, der dræbte hans synlige fisk.
Det var ikke tid til pessimisme, for søen så fantastisk ud,
og det var ikke alt.
Endelig var der gode nyheder.
Den holder vand.
Har det taget mig tre uger?
Jeg har ødelagt to skjorter, fire par jeans
og ødelagt to af Calebs batteridrevne boremaskiner,
men jeg gjorde det.
Se lige.
Sandheden er, at den utætte dæmning var den eneste filipens
i et ellers vellykket vild natur-projekt.
I de sidste par uger er det blevet hjem for ugler og tårnfalke.
Jeg lader solen skinne på skovbunden.
Jeg har introduceret flere markblomster,
og en del af mine marker er givet tilbage til naturen.
Der var ingen tvivl om, at alt det
havde resulteret i bedre miljø for insekter.
Det var hele pointen.
Skønt det havde kostet dyrt, havde jeg elsket det.
Nu havde jeg brug for en opmuntring fra Charlie.
Her er han.
Hej, alt vel?
Ja.
Hvad har jeg gjort galt
-med mit vigtige arbejde? -Nej, det ser...
Det ser fint ud.
Det sagde du lige.
-Du sagde, jeg har... -Ja.
Jeg har gjort det godt.
Og når jeg tænkte over det,
var der mere at fejre end bare det.
Må jeg sige noget?
Vi har haft historiens vådeste såsæson, ikke?
-Jo. -Okay.
Vi havde Brexit.
Og til trods for det i mit første år som nybegynder,
med lidt hjælp fra dig og Caleb,
er det lykkedes at få alle frøene
-i jorden. -Ja.
Vinterhveden ser fin ud.
Vinterbyggen ser fin ud.
Rapsen er endnu ikke spist af duer.
Det er læreren, der giver mig en god karakter.
Det er virkelig godt.
Vi har klaret naturgenskabelsen.
Alt går for en gangs skyld godt,
og hvis andet ikke går galt, får vi penge på lommen.
-Det går i den rigtige retning. -Præcis.
NÆSTE GANG
Nu er det en global pandemi.
Nu er det tid at stoppe uvæsentlig kontakt med andre.
Hvordan går det?
Jeg er skidebange.
Jeg nærmer mig de 60,
har røget tre fjerdedele af en million cigaretter,
og har haft lungebetændelse.
-Får jeg det... -Så er der ikke meget håb.
Tekster af: Maria Kastberg
Kreativ supervisor Toni Spring