CLARKSONOVA FARMA - 1. ŘADA
4. KAPITOLA ZPLAŇOVÁNÍ
Kdybych tudy jel v tomto ročním období
před 30 nebo 40 lety, kdy jsem začal řídit,
neviděl bych po takových osmi kilometrech, kam jedu.
Moje čelní sklo by bylo zalepené mrtvým hmyzem.
Ale podívejte se teď.
Nikde nic.
Víc hmyzu by bylo na předku ponorky.
Fakt je, že za pouhých 30 let
ubylo hmyzu o 25 % a jeho množství stále klesá.
Směřujeme k jeho vyhubení.
Můžete zapomenout na globální oteplování nebo plasty v oceánu,
protože bez hmyzu veškerý život na Zemi končí.
Totálně.
A to říkám já, který má daleko
do nějakého zarostlého environmentalisty na manifestaci. Jsem to já!
Zemědělství bohužel mnozí považují
za jeden z hlavních důvodů úbytku hmyzu.
Problém je, že se stále větší a výkonnější zemědělskou technikou
se pole musela zvětšit a být výnosnější,
což znamená, že od války
přišla Británie o více než 225 000 kilometrů křovin.
Ztratila 40 % starých lesů
a 97 % divokých květinových luk.
Mizí všechna místa, kde se hmyzu líbí.
A já se rozhodl něco s tím udělat.
Mám v plánu udělat své křoviny, údolí,
lesy a potoky
přitažlivějšími pro žoužel.
V podstatě nechám části farmy ležet ladem.
Nechám matku přírodu, ať si je řídí sama.
Říká se tomu zplaňování.
Začnu v dost bažinatém a smutném místě na dně údolí,
které by nakonec mělo vypadat takhle.
Čápi jsou možná příliš ambiciózní,
ale všechno ostatní tam chci mít.
VELKÝ LES - KŘOVINA HOJNOSTI VČELY - PRAMENY - TRÁVA
LUČNÍ KVĚTINY SOVÍ BUDKA - MOKŘAD - LONDÝN
Než jsem se do svého projektu s mokřady mohl pustit, bylo samozřejmě třeba
vzít v úvahu vládní nařízení.
Musel jsem zaměstnat tým inspektorů.
Pokud budete oba provádět výpočty pro HSI, pak...
-Jo. -Já si to tady projdu.
Tihle lidé z Kriminálky Miami se museli ujistit,
že moje plány neublíží tomu, co už tam žije.
Jde hlavně o neudržované pastviny.
To je dobrá zpráva, ne?
Poté co strávili nějakou dobu forenzním šetřením,
šel jsem se podívat, kolik červených vlaječek tam nechali.
Dobrý den, Jeremy.
-Zdravím, jak se daří? -Dobře, a vám?
No...
Ty červené vlaječky jsou přesně tam, kde má být rybník.
Správně.
Takže tam nemůžeme nic budovat?
Během průzkumu jsme bohužel zjistili možnou přítomnost savce.
-Psa? -Ne.
Mohl by to být hryzec vodní.
-To je silně nepravděpodobné. -Zajímavé.
Před 20 lety jich bylo osm milionů.
Teď jich je 220 000 a většina žije v Glasgow.
A byli zaznamenáni v Cotswolds.
-Vážně? -Opravdu.
Podívejte se sem dolů.
Vidíte tady ten trus?
Je cik-cak, jako...
-To jsou výkaly, že? -Jo.
S velkou pravděpodobností je to trus vodního hryzce.
Vysoce chráněného druhu.
Když je zabijete, bude se to brát jako bezohledné ničení jejich populace,
budete stíhán a můžete skončit ve vězení.
Na jak dlouho?
Pro začátek na šest měsíců. Možná pokuta je 5 000 liber.
Takže jsem doporučil veškeré práce zde v této fázi zastavit,
dokud nepotvrdíme, co tady je.
Co kdybychom tím velkým bagrem, který mám,
celou tuhle část vybrali,
aby to hryzec nevěděl, a přemístili ji tamhle.
Ne, Jeremy. To ne.
-Proč ne? -Ne.
-Celou tuhle část. -Skončil byste ve vězení, Jeremy.
-Ale budu na něj hodný. -Ne.
Mohl bych to přesunout výš.
Moje profesionální rada zní, nedělejte to.
Abych zjistil, jestli to je vodní hryzec, přišel jsem s plánem.
Máme pár fotopastí.
-Mohli bychom sem dát kameru? -Jo, to je dobrý nápad.
-A bude jasno. -Jo.
Musí běžet po několik dní, abyste zjistil, jaký je tu pohyb.
-Ne, chci vidět, jestli je to ten hryzec. -Jo. To je pravda.
Takže kameraman nastavil fotopasti...
a o pár dní později jsem zkoumal výsledky.
Žádný hryzec.
Nic. Absolutně nic.
Viděl jsem víc divokých zvířat v lednici Paula McCartneyho.
Něco udělalo tu díru...
Máme to, tohle ji udělalo.
Je to myš? Ne, má špičatý čenich, je to rejsek.
Žádný vodní hryzec.
Dobrá, z toho soudím, že jsme zpátky ve hře!
Má důležitá ekologická práce mohla konečně začít.
To je rychlost!
Tahle část je velmi strmá.
Jo, tohle nebude žádná legrace.
Dobrá.
No tak. Tenhle ani neběží.
Na nic nesahám, a sunu se dolů.
Sakra!
Prostě kloužu. Sakra!
Zvládl jsem to.
Sklouzl jsem po příkrém svahu a jsem dole.
Sledujte, jakou ekologickou práci tu dělám,
abych stvořil to, co bych rád popsal jako biologický supermarket
plný množství různých druhů.
Jak jsem byl na místě,
začal jsem hloubit.
Chci, aby bylo jasné, že to nebude jako rybník Eda Sheerana,
který je tyrkysový, má skokanské prkno a plovoucí bar.
Koukněte na to, ty jsi panečku stroj!
Je to asi dva metry hluboké.
Na dně je jíl, což je dobře, protože nepropouští vodu.
Já ale hledám modrý jíl, který je hlouběji,
protože zadržuje vodu opravdu dobře a potřebuju jím obložit strany.
Jo, koukněte se.
To je modrý jíl.
Uschovat. Je to vzácnost.
Do oběda jsem slušně pokročil.
Tohle jsou asi... Musí to být tři metry hluboké.
Šel jsem něco sníst a neuvědomil si, že zatímco budu pryč,
zasáhne příroda jako blesk z čistého nebe.
Je to plné vody!
Spousta vody za pouhou hodinu!
Sakra!
Než jsem mohl pokračovat, musela se voda vyčerpat.
Abych bagr najatý na celý den využil,
rozhodl jsem se vykopat další rybník.
Vysvětlím vám svůj plán.
Tamhle nahoře sto metrů odsud je pár pramenů.
Vytvářejí tento potok, takže bych ho někde tady přehradil,
a jak bude hladina vody stoupat,
naplní tohle.
Protože když vodu zpomalíte,
zvýší se šance, že přiláká vydry, volavky a hmyz
a budou tady žít.
S chutí jsem se pustil do svého nového projektu.
Do toho, jen dlabej.
Ano! Šťavnatá svrchní půda.
Čekal jsem, že až přijede Lisa, bude mými výkony nadšená.
Promiň, co je to? Stavíme tamhle dole.
Co se to tady děje?
Ne, pojď se podívat. Ukážu ti, jak je to geniální.
Kristepane.
-Ten kousek provázku je přehrada. -Cože?
Promiň, kde je náš rybník?
O tomhle jsme se nebavili.
Tam dole. Rybník to už je. Ale ještě by neměl být.
-Pracuju na tomhle... -Nemám ponětí, co to znamená.
Co tady nahoře děláš?
-Tohle je jen... -Je to mokřad.
Rozlije se to sem a vytvoří mokřad pro hmyz.
Proboha, Jeremy. Co uděláš se vší tou zeminou?
Tady se nic neusídlí.
To kvůli filmu 1917. Chtěli vidět, jestli by se to hodilo do pokračování.
To ti nestačí ta spoušť, cos už udělal?
Musels udělat další?
Ale Sam Mendes volal, že má v úmyslu natočit 1918.
Tahle spoušť nebyla dost dobrá? Tos musel udělat novou?
Proč na mě všichni pořád křičí?
A tak to chodí, jen co ráno vstanu.
Kaleb na mě křičí, Charlie na mě křičí.
Jakmile madam Naštvaná odjela, pustil jsem se do stavby přehrady.
Bože.
Teď je taková zima, že musím nosit...
Tohle vlastně není čepice. Je to první příčesek Eltona Johna.
Takže situace se má takhle.
Ucpal jsem průsaky na téhle straně.
Ne natolik, že by velitel ponorky
řekl „Dobrá práce, Clarksone,“ ale trochu jsem je zalepil.
A hladina vody na této straně nyní stoupá.
To znamenalo, že jsem mohl naplnit druhý rybník.
Ano!
Koukněte, jak to teče.
Ano.
Tohle je... Žasnu nad tím, co jsem udělal.
Měl jsem velikou radost.
Se snášejícím se deštěm a tmou
jsem se sbalil a zamířil domů k ohni a teplé polévce.
Sakra!
Uvízl jsem v bažině vlastní výroby.
Nemůžu...
Musel jsem požádat Kaleba, aby odložil svou přítelkyni a přijel mi pomoct.
Zatraceně.
Zatracený bláto.
To je ono, svažte je.
Zkusím se srovnat, dostat se tam a vytáhnout vás.
-Dobrý? -Jo, zaber.
No tak!
I když jsme měli sílu Lamborghini a pohon deseti kol,
nepohnuli jsme se ani o píď.
No tak.
Ne.
Takže se Kaleb rozhodl odvázat vlečné lano a zachránit se sám.
Nashle později!
Což šlo dobře.
No tak.
Pitomej déšť!
Tak tohle je totální průšvih.
Všechno uvízlo.
Kaleb byl na mě přirozeně roztomilost sama.
Idiote. Kdybyste tam neuvízl,
nepřijel bych vás tahat ven.
Nejspíš spadnu! Do háje.
Příští ráno jsme se znovu sešli u mého uvízlého traktoru se záchranným plánem.
Kaleb mě vytáhl svým traktorem,
který svým traktorem vytáhl jeho bratr.
Nechte ten průvěs mírně napnout.
Pomalinku. To je ono.
Udržujte to takhle, jo?
Jo, jsem za volantem poprvé, tak mi raď dál.
Sakra, nejedu s pohonem na čtyři kola. Ten mě zabije.
No tak. Mocná značko CLAAS, zaber!
To je prostě... Pamatujte, že to děláme v zájmu životního prostředí.
To je síla!
Ano!
Chtělo to jen čtyři a půl kubíku, ale už se hýbeme.
Jsme venku!
Teď už nejspíš jedu po vlastní ose.
Dobrý, stát.
Když jsme vysvobodili Supacat,
přijela světaznalá dívka Lisa v dárku, který jsem jí dal k Vánocům.
-Zdravím. -Viděls to už někdy?
Neviděl.
-Tohle je pořádný traktor. -„Pořádný traktor.“
Tamten má „traktoritidu“, to není dobré.
Pro tebe.
-Díky. -S Kieranem jste si vedli fakt dobře.
-Na zdraví. -Na vaše.
Dobrá práce.
Byl to velkolepý pohled, jak vy tři jedete nahoru.
Když jsem jel do toho kopce, říkal jsem si:
„Ten Kaleb si ve svém CLAASu hýčká tahač.“
Náš slavnostní okamžik pak přerušil
příjezd čtveráka Charlieho,
který byl ještě méně veselý než obvykle.
Co tady budeme dělat?
-Kde? -No...
Právě jsem šel přes pole a je tam docela spoušť...
To je pár stop po kolech, a ještě jsem nespravil tu díru, kterou jsem vyhloubil.
Má to být nádrž k čerpání vody do žlabů pro ovce.
Jo.
-A pak je tu tohle. -Jo.
Uznávám, že je tu spoušť, ale když se kácí les,
lítají třísky.
A těch tu bylo fakt dost,
-a jde to až tamhle nahoru. -Jo.
Poškození půdy, které to zpočátku způsobilo...
-Jaké poškození? -Dobrá. Tohle není vytěžená...
-Provzdušnil jsem ji. -Neprovzdušnil.
Zhutnil jsi ji, protože odtud nebude odtékat voda.
Bojím se, že porušujeme některá nařízení týkající se zhutnění půdy,
-která, jak vím... -Zopakuj to. „Vládní nařízení
„týkající se zhutnění půdy.“
Visí tu strašák brexitu, a oni...
Přijede sem inspektor
a můžem ztratit pět procent ze základního platebního režimu,
dotaci, kterou od vlády dostáváš.
To je můj zplaňovací projekt, takže...
To není zplaňování. To je katastrofa.
Musíš s tím přestat.
Doufal jsem, že tím sekýrování skončilo,
ale pak se šel Charlie podívat na moje nové rybníky.
Zase, tohle všechno je poškození půdy.
Ale jak dostaneš buldozer dolů bez poškození půdy?
Děláš to, když není mokro.
Kdy? Když je...
-Promiň, Charlie, upřímně. -Jo, ne, ale...
Od září každý den prší. V podstatě...
-Víš to, každý den. -Vím.
Těžká technika působí na mokré půdě velké škody.
Ale představ si tohle. Pojď sem dolů a zapoj svou představivost.
To, co teď vidíš, je prostě zákop, že jo?
Jo, to vidím.
Ale teď přivři oči.
Tamhle na té větvi ledňáček.
Tamhle si hraje vydří rodinka.
-„Hrající si vydry,“ dobrá. -Tamhle
třeba volavka čekající na chutné sousto.
Tady samá tráva a luční květiny.
Po něčem takovém ekologové šílí, ne?
Hele, je to skvělé, ale to, cos udělal,
může způsobit ztrátu dotací.
Deset až patnáct tisíc liber.
Není to jen tady. Jde to dál nahoru...
Jestli k tomu dojde, budu parádně naštvaný.
Dělám to kvůli přírodě,
-a tu mám rád. -Správně.
Ale nenechám někoho s nulovou znalostí biologie
říkat mi, že jsem tu lokalitu zničil.
Odneslo to jen pár mravenišť.
Pravda ale je, že jsem nadělal spoušť.
Řešení bylo jediné.
Zavolat Kaleba, aby všechno upravil.
Proboha.
Pak nastal čas pustit se do ekologické práce v lese.
Může to vypadat jako bezuzdný vandalismus, ale není.
Dojedete až ke stromu a řeknete stroji, jaký druh to je.
Ten obejme kmen, změří průměr a řekne si:
„Pokud je průměr tady takový, tam asi bude tolik,“
a spočítá, jak dlouhá by ta polena měla být.
Je to matematický stroj s kloubovým pohonem osmi kol za půl milionu liber.
Když se stroj nakonec na noc odmlčel,
výsledky byly velkolepé.
Tohle je mapa lesa.
Tahle část byla asi z osminy vykácena
a výsledkem je tohle dřevo.
Nemusím říkat, že sociální sítě z toho nebyly nadšené.
Dal jsem fotku toho velkého stroje
při výkonu jeho bezuzdného vandalismu na Instagram,
a lidé mě obvinili, že jsem jak utržený ze řetězu.
„Proč odlesňujete?“
„Proč pořád ničíte zeleň, Jeremy?“
Pojďme do lesa a uvidíte, jak hloupí ti lidé jsou.
Toto je ta část lesa, odkud jsou všechny ty stromy.
Mám odtud 200 tun dřeva, a ani to nepoznáte.
Vypadá to tu úplně stejně jako předtím.
Je to prakticky beze změny.
Ale příroda to pozná.
Odstranění stromů odtud nebo tady a tady
znamená, že se do nejnižšího patra lesa dostane víc slunce.
Osluněná místa jsou vidět všude, což podpoří růst
mladších stromů, květin, a snad i zvonků.
To je dobré pro brouky, ptáky a včely.
Je to dobré pro všechno.
Coby tak trochu pozorovatel ptáků jsem chtěl obzvlášť udělat něco pro ně.
Tak jsem požádal odborníka na přírodu Roye Dennise o radu.
Royi, můžu říct jen dvě věci.
Zaprvé jsem myslel, že přijde Ron Dennis, a to je úplně jiný typ člověka.
Zadruhé vám velmi závidím váš dalekohled.
Měl jsem úplně stejný v porsche
-na policejní stanici v Argentině. -Aha.
K mé radosti byl Roy ohromen tím, co mám já.
Tohle je vážně velice dobré.
Opravdu?
Když se podíváte na živý plot, jako je tenhle,
vidíte po celé délce fantastickou hostinu pro volně žijící zvířata.
Ostružiny, skvělé pro slavíky, aby nabrali tuk na cestu do Afriky.
Hložinky pro drozdy kvíčaly a cvrčaly.
Je to opravdu dobré.
Co jsou zač?
To jsou stehlíci. Jo.
-Jsou jen... -Malá hejna, podívejte se.
Slétli se na ty chrpy.
Můžete je tam vidět.
-To bylo hejno stehlíků? -Jo, asi pět, myslím.
Vidíte, jak se tam nahoře krmí?
Bude to asi rodinka.
Opravdu?
Jo, tamhle je jeden krásný.
Z toho mám opravdu radost.
Pro jednoho ptáka jsem ale skutečně mohl udělat víc.
Je na zemi.
Podívejte se. Je to mládě.
Právě ztrácí prachové peří. Neumí létat.
Pojďme trochu dál, nechci ho rušit.
Tamhle je rodič. Před tím lesem.
Abych přilákal víc sov, rozhodl jsem se zaplavit celou farmu
budkami, kde by mohly žít.
Perfektní.
Dobrý.
Dopr...
Když jsem vyřešil budky, zabavil jsem pár sloupů,
které tu nechala elektrárenská společnost,
a operace Sova se rozběhla.
Bože!
Když jsem dorazil na vybrané místo, byl tam Kaleb, aby mi pomohl.
Chcete ho blízko k živému plotu, nebo ne?
Jo, tamhle.
Zatímco hloubil jámu, prošel jsem kontrolní seznam.
Cement, lano, vrtačka a několik sovích budek vlastní výroby,
které jsem neobjednal z Amazonu. Ani náhodou.
Hloubka je dobrá?
To bude stačit.
-Fajn, vidím to takhle. -Jo.
Posunu ho dopředu, aby byl konec nad jámou.
Pak ho za vrchol přivážeme za Supacat
a vztyčíme ho.
Jste blázen.
Co bys udělal ty?
Vemte nakladač a jeďte na tamten konec sloupu.
Až zapadne do díry,
přivážete ho zezadu k Supacatu,
zacouváte a postavíte ho.
I tak si myslím, že budeš muset k vrcholu
přivázat lano a ukotvit ho ze Supacatu.
Přijedete zešikma s jedním hrotem pod ním, a když...
Když k tomu přijedu takhle...
Ne. Přijeďte zešikma.
Bude mezi hroty.
Podle mě to tak nepůjde.
Já to zvládnu.
Přivezete ho takhle. Položíte ho. Kolem hrotu...
Nezapomeňte, že máte taky devítimetrové rameno,
takže teď ho trochu zvedněte.
To je ono. Ještě trochu. Do toho.
Podle mě to půjde.
To si nemyslím.
Na druhou stranu! Ne!
Ne!
Ty blbej idiote!
Za to můžeš ty.
Říkal jsem ti...
Zajel jste moc daleko. Říkal jsem dost.
-Nebyl v tý pitomý díře. -Byl.
Jen jste tam zase nahrnul spoustu hlíny, podívejte.
-Je ten plot zničený? -Ano.
Zatraceně. Plot je v háji.
Tak to udělej sám. Já tu budu stát a máchat rukama
jako ty, jako nějakej dirigent.
Ne. Každý signál ruky byl naprosto v pořádku,
ale vy jste se na mě nedíval.
Nakonec se nám podařilo dostat sloup do země.
To je ono.
Jen co se betonový podklad usadil, ustoupili jsme a posoudili své dílo.
Je to perfektní.
Ne, počkej chvilku.
Kámo.
Jo.
Nedá se říct, že by stál rovně.
To fakt ne.
Ale na druhou stranu jsme zapomněli připevnit na vrchol soví budku.
Sakra.
Po té spoušti, co jsem nadělal,
jsem šel zkontrolovat svůj mokřad, kde byla situace ještě horší.
Postavil jsem přehradu se vším tím jílem před ní,
ale Bůh shlédl na mé dílo a pravil:
„Jenže já jsem tady udělal díru.“
Vidíte ten vír.
„A všechna voda jí pod tvou přehradou proteče.“
Té noci se Bůh předvedl jako zkušený pilot bombardéru.
Takže jsem musel zapomenout na sovy a pustit se do oprav.
Dobrý, stůj. Perfektní.
-Tumáš. -Děkuju.
-Ale ne. -Neboj, mám to.
-Ne, mám to. -To ne.
Ano.
Perfektní.
Když se vše vyřešilo, chtěl jsem se vrátit k sovím budkám,
jenže to nešlo, protože se objevil včelař Victor z Ukrajiny.
To je vlastně komerční velikost.
A měla začít nejdůležitější operace zplaňovacího projektu.
-To jsou ty čtyři úly, že? -Jo.
Jsou velmi elegantní.
Plán byl jednoduchý.
Až se obchod konečně zase otevře, přinesou mu včely med a peníze.
FARMÁŘSKÝ OBCHOD DIDDLY SQUAT ZDE
Také pomohou s opylováním úrody.
Proto jsem jich koupil čtvrt milionu.
Podívejte se na tohle.
To je skafandr.
Zatímco jsem se oblékal, Victor připravil dýmák.
Co ten kouř dělá?
Včela se jako vy a já bojí ohně a vody.
Voda se v úlech použít nedá, s ohněm je to snazší.
-Ale není to oheň, jen kouř. -Kouř, jasně.
Poznají, že tam vniká kouř a vyděsí se.
Takže se vrátí do úlu,
naplní si žaludky medem, a proto jsou méně agresivní.
Vlastně jsou ospalé jako po velkém obědě.
-Jo. Znáte ten pocit? -Jo.
Kolik žihadel dostáváte?
Asi deset za den.
Cože?
-Včela vás může bodnout jen jednou. -Jednou,
a vytrhne si přitom žihadlo.
A zemře?
Nakonec jo.
Takže když vás včelí samec bodne, zemře,
a když má sex, upadne mu penis.
-Je to pravda? -Jo.
To by bylo nepříjemné.
Slyšíte, jak bzučí.
Vítejte v novém domově, včely.
Dobře, velmi dobře.
Nemáte rukavice.
Jo, to je dobrý.
Podívejte, jsou... To už je med?
Jo, tohle je med.
Jak dlouho žije včela?
V létě asi měsíc.
V zimě šest měsíců.
Ale královna by mohla žít mnohem déle. Tři čtyři roky.
Je tu královna?
Měla by tu být alespoň jedna.
Kolik vajíček naklade?
V tomto ročním období asi 2 000 vajíček za 24 hodin.
Kristepane.
Jo. Je plodná.
Kradou lidé včelí úly?
Ano. Můj přítel loni přišel o 40 úlů.
V noci přijede přepravník pro koně a sebere z jednoho místa 40 úlů.
Aha.
Bože, koukejte, jak vylézají.
To je hotový horor.
Jedna mě bodla.
V ponožkách.
Počkejte.
Radši byste měl jít do křoví.
-Běžte do lesa. -Proč?
Protože uvolňují jed, budou tvořit roj,
-jedna po druhé. -Vážně?
Pořád zakuřujte.
-Jakmile vás bodnou? -Jo.
Budete v pořádku.
Nebudu. Budou mi muset amputovat nohu.
Zatracený včely.
Tohle dělám každý den.
Mám bolesti pořád.
Hned jak se ten velký, statný Ukrajinec otočí zády,
budu se válet po zemi a úpět, že jsem dostal žihadlo.
Když operace Včela běžela sama,
musel jsem opravit přehradu, znova.
Bože, ta voda mě štve.
Ne, máme pár velkých kamenů.
Když jsem to dodělal, vrátil jsem se k operaci Sova,
kde mě potkalo štěstí.
Po té spoušti, co natropil Kaleb při vztyčování sloupu...
Nazdar, Dave.
Našel jsem tohoto chlápka, který ukotvuje sloupy pro Telecom
a který mi velmi laskavě nabídl, že mi ty potřebné jámy udělá.
Ukázalo se, že nejsem jediný, kdo v této části farmy hloubí jámy.
Je to město jezevců, podívejte.
Díry, kam se podíváte.
Koukněte se sem.
Ta je čerstvá,
a podívejte se, kolik hlíny přitom vyhrabali.
Opět jsme nainstalovali fotopasti a té noci jsme viděli toto.
Nesnáším jezevce.
Kromě toho, že sežrali skoro všechny ježky v Británii,
jsou jako puberťáci.
Celý den se válejí v posteli, vstávají večer, přenášejí nemoci,
bourají zídky a když se rozední, zase se svalí do postele.
Ale dneska se tedy nevyspí.
Dobře.
Podívejte se na to.
Jo.
Posledně jsem na tom
spolupracoval s idiotem, takže je nakřivo,
-ale tenhle bude rovně, že jo? -Jo.
Když bylo hotovo a Dave odjel, nemohl jsem se dočkat, až to uvidí Kaleb.
Koukej.
Tohle dokážu, když si s tím musím poradit sám.
Divil jsem se, kde jste.
Tady to je. Podívej.
A tamhle, hele.
Jo.
-Zkrátil jste ten sloup? -Jo.
Na šest a půl metru.
Jeden a půl metru je v zemi.
Jak jste to udělal? Ven s tím.
Vzal jsem rýč, otáčel jím, udělal díru a pak jsem použil
teleskopickou násadu.
Počkat. Moment.
Tady něco smrdí.
Doteď šel můj plán na zplanění částí farmy velmi dobře.
Ekologická činnost ale nebyla všechno.
Pořád se musely dělat běžné zemědělské práce.
Například v únoru jsem potřeboval zjistit, kolik jehňat je na cestě.
-Fajn, strčte tam ruku. -Jo.
-Cítíte její páteř? -Jo.
Takže jsem se sešel s Kevinem a Ellen u mobilního skeneru ovcí.
BOB BLANDEN - SKENOVÁNÍ OVCÍ
To jsou řidičské rukavice?
Ne.
Nikdy jsem takové rukavice u chovatele ovcí neviděl.
No tak, ovečky, vlezte tam.
Jakmile jsme si poradili s obvyklou neposlušností ovcí...
Kriste.
Každá z nich je jak kůň.
Bylo načase otevřít gel a začít skenovat.
Tady jsi. Je tam jehně.
Vidíte jeho žebra? Jeho krk?
Jste jako jedna z těch sester na ultrazvuku v nemocnici.
Ukazuje: „Má penis.“
Pomyslíte si: „Jak to víte?“
To je páteř? Ta černá věc?
-Ne, to je sonda, co mám v ruce. -Aha.
Jedno jehně.
Dostane červenou tečku.
Má jen jedno, takže není moc produktivní.
Jedno je lepší než nic.
-Kolik jich má tahle? -Žádné.
-Žádné? -Bohužel.
Žádné?
Pokud chcete pěkný kousek skopového, tady je.
Tahle má dvě.
Dvě? Hodná ovečka.
Po dokončení skenování...
A je to, hotovo.
...byl čas vyhlásit výsledky.
Takže kolik od každé dostaneme, Bobe?
-Jedna nemá žádné. -Jo.
-Patnáct má po jednom. -Jo.
Tři mají trojčata a zbytek dvojčata.
To bude spousta jehňat.
Dobře.
Mockrát vám děkuju, Bobe, že jste nositelem dobrých zpráv.
Spolu s dokončením skenů ovcí
jsem našel novou hračku pro svého stavitele kamenných zídek
a šéfa bezpečnosti Geralda.
-Senzor pohybu. -Jo.
Přivaž to k něčemu. Nikdo se nehýbejte.
Jo, ale já spím hned tamhle.
Každá liška, jezevec...
Samozřejmě kdykoli to dovolilo počasí,
museli jsme s Kalebem vyrazit na pole.
Ta letos nebyla plná jen pšenice, ječmene a řepky,
protože i ona se stala součástí mého projektu zplaňování.
Zhruba v tomto ročním období všichni pavouci a brouci,
kteří strávili zimu v travnatých mezích
na okrajích polí,
zamíří do jejich středu,
aby sežrali všechny breberky, které mi ničí úrodu.
Mám ty pavouky a hmyz rád.
Jsou to mí přátelé.
Problém je, že tohle je velké pole.
Je tak velké, že by pavoukovi trvalo
pět nebo šest týdnů ho přejít.
Takže jsem vymyslel plán.
Obětuju část úrody, abych vytvořil dálnici,
díky níž se hmyz dostane do středu pole rychleji.
Jakmile ji Kaleb vytvořil,
musela se některá semena vysít ručně.
-Zdá se, že tohle mi jde dobře. -O tom nic nevím.
Takže tady bude ztráta asi...
-třetina hektaru? -Jo.
Kolem 350 liber?
Jo, asi tak.
Dobře, to...
Tohle mi teda hlava nebere.
Ale jo, protože ekologové řeknou:
„Nejsou skvělí?“
Jestli to vyjde, změníme farmaření, zachráníme planetu a dostanem Nobelovku.
Přijede Greta Thunbergová.
Upřímně, podle mě jste jen přišel o 370 liber. Gratuluju.
Navzdory Kalebovu holému realismu jsem si svůj zplaňovací projekt zamiloval.
A to nejlepší mělo ještě přijít,
protože středobod mých mokřadů byl konečně
připraven se naplnit.
Znovu.
Dnes je den, kdy vytvořím kanál, říkejme tomu příkop,
mezi potokem a povrchovým dolem, který jsem vyhloubil
pouze s pomocí Kalebova ubohého bagříku.
Jdeme na to.
Tak, okamžik pravdy.
Je tady. Tam... Podívejte se!
To jsou Viktoriiny vodopády!
Jayi, buď opatrný.
Měl bys mít na sobě záchrannou vestu, vážně.
Když jsem si užíval tento historický okamžik, přijel Kaleb.
Pohleď, co jsem stvořil.
Jsem Mojžíš.
Kdo je Mojžíš?
-Nečetls bibli? -Ne.
V bibli je muž jménem Mojžíš.
-Jo. -Vyvedl někoho
z problémové oblasti někam, kde to bylo mnohem lepší
a až k Rudému moři, kde se zasekli.
Pak se rozestoupily vody
a oni mohli po dně přejít do zaslíbené země.
To je blbost.
Za jediný den byl rybník plný.
Okamžitě jsem se ho rozhodl zaplnit jídlem.
Mám pro vás 250 krásných hnědých pstruhů, asi takhle velkých.
Moje oblíbená ryba.
Ne na pohled, ale k jídlu.
Couvejte, ještě.
Jo, to je dobrý. Stát.
Sklopím zadek, připevníme skluzavku
a šoupneme je tam.
Dobře. Jak můžu pomoct?
Zní to, jako bych byl v Countryfile.
To... Kouknu se, jestli vám můžu pomoct.
Tady jsou, podívejte.
Nebude jim vadit spadnout z takové výšky?
Tak se to dělá. Neviděl jste fotky,
jak Hercules vypouští pstruhy do Velkých jezer v Kanadě?
-Dělají to z letadel. -Ne.
To šplouchnutí, když tam spadnou, je v pořádku.
Probere je to a oni odplavou.
Když je tam umístíte jemně,
položí se na bok a utopí se na dně.
Cože?
-Takže jsou jako ovce, ale s ploutvemi. -Ano.
Dobrá, prohlašuji Chipping-Nortonský vodní park za otevřený.
Koukněte se na to!
To je k popukání.
Koukněte se, jak skáčou. Šťastné ryby!
To jsou.
Teď jsem musel jen zajistit, aby ti pstruzi zůstali naživu,
což vzhledem k mým dřívějším počinům nebylo jisté.
Před mnoha lety měl můj otec rybník s rybami,
kam po večerech rád chodíval,
házel tam jídlo a pozoroval kapry.
Jednou o Vánocích mě napadlo: „Super dárek,
„koupím mu další kapry do jeho rybníku.“
Koupil jsem takzvané „přízračné“ kapry.
Vypadali úžasně.
Byl z toho úplně vedle. Dali jsme je do rybníka
a hned si uvědomili, proč se jim říká „přízrační“.
Ve vodě byli naprosto neviditelní.
Takže jsme ty ryby, které jsem mu koupil, neviděli.
O týden později byli všichni jeho původní kapři pryč.
Vyhledali jsme si ty přízračné kapry v knize, protože internet ještě nebyl.
Ukázalo se, že se živí jinými druhy kaprů.
Takže jsem mu koupil neviditelné ryby, které ty viditelné sežraly.
Ale nebyl čas na pesimismus, protože rybník vypadal úchvatně,
a to není všechno.
Konečně dobré zprávy z přehrady.
Zadržuje vodu.
Trvalo mi to tři týdny?
Zničil jsem dvě košile, čtyři páry džínsů
a dvě Kalebovy akuvrtačky,
ale dokázal jsem to.
Koukněte na to.
Pravda ale je, že protékající přehrada byla jediný kaz
na tom, co se stávalo úspěšným zplaňovacím projektem.
Během posledních pár týdnů jsem vyrobil domovy pro sovy a poštolky.
Pustil jsem slunce do spodního patra lesa.
Rozšířil jsem počet druhů lučních květin
a vrátil pár svých polí přírodě.
To vše bezpochyby
vytvořilo lepší prostředí pro hmyz.
O to jediné šlo.
I když to stálo tisíce, líbilo se mi to.
Teď jsem potřeboval uznání od Charlieho.
Tady je.
Ahoj, jak se máš?
Mám se skvěle.
Čekám, až uslyším, co jsem při své
-důležité práci zkazil. -Ne, vypadá to...
Skvěle. Vypadá to dobře.
Právě jsi to řekl.
-Řekls, že jsem... -Já vím.
Že jsem odvedl dobrou práci.
Když jsem o tom přemýšlel,
bylo k oslavě víc než jen to.
Můžu říct, jestli dovolíš,
že jsme měli nejvlhčí období vysévání v historii? Souhlasíš?
-Pokud si pamatuju. Ano. -Dobře.
Měli jsme brexit.
A navzdory tomu všemu jsem v prvním roce já, úplný nováček,
s trochou tvé a Kalebovy pomoci
zvládl dostat všechna semena
-do půdy. -Jo.
Ozimá pšenice vypadá dobře.
Ozimý ječmen vypadá dobře.
Holubi nevyzobali řepku.
Jsi jako učitel, co mi dává dobré vysvědčení.
Víš, je to fakt dobrý.
To zplaňování krajiny jsme vyřešili.
Pro jednou jde všechno dobře
a pokud se něco nezvrtne, budeme za vodou.
-Jde to správným směrem. -Přesně tak.
PŘÍŠTĚ
Teď je to globální pandemie.
Je načase, abychom se vzájemně nestýkali, pokud to není nezbytně nutné.
Jak se máte?
Jsem podělanej strachy.
Bude mi 60,
vykouřil jsem tři čtvrtě milionu cigaret.
Měl jsem zápal plic, takže mám zjizvené plíce.
-Jestli to dostanu... -Není moc velká naděje.
Překlad titulků: Alena Nováková
Kreativní dohled: Ludmila Vodičková