CLARKSONS GÅRD
KAPITEL 4 ÅTERVILDNING
Om jag hade kört här den här årstiden
när jag började köra för 30-40 år sen,
hade jag inte kunnat se var jag körde efter åtta kilometer.
Döda insekter på vindrutan hade skymt sikten.
Men titta nu.
Ingenting.
Man hade fått fler flugor på en ubåt.
Faktum är att på bara 30 år,
har antalet insekter sjunkit med 25 % och det sjunker fortfarande.
Vi är på väg mot en insektsdöd.
Man kan glömma den globala uppvärmningen eller plast i havet
för utan insekter, tar allt liv på jorden slut.
Allt.
Jag säger det, jag är ingen
miljöaktivist med hår under armarna. Det är jag!
Tyvärr ses jordbruket av många
som en av de främsta orsakerna till den här insektsnedgången.
Allteftersom jordbruksutrustning har blivit större och effektivare,
har fälten blivit större och mer effektiva,
vilket betyder att sen kriget,
har Storbritannien förlorat 20 mil häckar.
Det har förlorat 40 % av sina gamla skogsmarker.
Det har förlorat 97 % av alla ängar med vilda blommor.
Alla ställen där insekter gillar att leva försvinner.
Jag har bestämt mig för att göra nåt åt det.
Min plan är att göra mina häckar, mina dalar,
min skog och mina bäckar
mer attraktiva för läskiga kryp.
I huvudsak kommer jag att låta delar av gården vara.
Jag ska låta naturen bestämma.
Det kallas återvildning.
Jag ska börja på en ganska sorglig plats, längst ner i dalen
som jag vill ska se ut så här till slut.
Kanske storkarna är lite ambitiöst,
men det andra. Jag siktar på det här.
BIG WOOD - HEDGE OF PLENTY BIN - KÄLLOR - GRÄS
VILDA BLOMMOR - UGGLEBON - VÅTMARKER -LONDON
Innan jag kunde dra igång mitt våtmarksprojekt
fanns det statliga regler att överväga.
Jag var tvungen att anställa ett team inspektörer.
Så om ni båda gör HSI-beräkningarna...
-Ja. -...går jag hit bort.
De här Miami CSI-personerna behövde se till
att mina planer inte skulle skada det som redan levde där.
Det är mest oländiga gräsmarker.
Det är väl bra nyheter?
Efter att de gjort en del undersökningar
gick jag dit för att se hur många problem de hittat.
Godmiddag, Jeremy.
-Hejsan, hur är det? -Bra, och själv?
Tja...
Problemen är vid dammen.
Det stämmer.
Där kan vi väl inte bygga nåt?
Vi har hittat tecken på ett däggdjur där.
-Hund? -Nej.
Det kan vara en vattensork.
-En vattensork är osannolikt. -Intressant.
Det fanns åtta miljoner för 20 år sen,
nu finns det 220 000 och de flesta finns i Glasgow.
Och de har noterats i Cotswolds.
-Jaså? -Ja.
Kom hit ner och titta.
Ser du spillningen här?
De har formen av tic-tac-tabletter, som...
-Det är spillning, va? -Ja.
Det är sannolikt att det är vattensorksspillning.
En skyddad art.
Dödar man dem ses det som ett hänsynslöst dödande av populationen
och man kan åtalas och hamna i fängelse.
Hur länge?
Sex månader till att börja med. Och 5 000 pund i böter.
Så jag har rekommenderat att jobbet slutar här
tills vi har fått bekräftat vad vi har här.
Tänk om vi med den där stora grävaren
kunde gräva upp hela området,
utan att vattensorken förstår och flytta det dit bort.
Nej, Jeremy.
-Varför inte? -Nej.
-Man har ett helt område. -Du skulle hamna i fängelse.
-Men jag ska vara snäll. -Nej.
Jag kan flytta upp det.
Mitt professionella råd är att inte göra det.
För att se om det verkligen var en vattensork, kom jag på en plan.
Vi har några kameror.
-Kan vi sätta en kamera här? -Ja, bra idé.
-Då vet vi. -Ja.
Vi behöver kolla för att se vad det är för rörelser.
-Nej, jag vill se om det är en vattensork. -Ja. Så sant.
Kameramannen satte upp sina kameror
och några dagar senare undersökte jag resultatet.
Ingen sork.
Ingenting. Absolut ingenting.
Jag har sett fler vilda djur i Paul McCartneys kylskåp.
Nåt gjorde det där hålet...
Där har vi det som gjorde det.
Är det en mus? Nej, den har spetsig nos, det är en näbbmus.
Inte en vattensork.
Jag tror vi är redo att sätta igång!
Mitt viktiga miljöarbete kunde äntligen börja.
Hastigheten!
Den är väldigt brant, den biten.
Det kommer inte att bli så kul.
Okej.
Kom igen. Den vänder inte ens.
Jag rör ingenting, och jag åker bara ner.
Jäklar!
Jag glider. Jäklar!
Jag gjorde det.
Jag gled ner för den branta biten och är längst ner.
Titta på det ekologiska arbetet jag gör här.
Jag håller på att skapa en biologisk stormarknad
full av många olika arter.
Väl på plats
började jag gräva.
Det här kommer inte bli som Ed Sheerans damm,
vilken är turkos med en trampolin och poolbar.
Titta, vilken maskin du är!
Det är runt två meter djupt.
Botten är lera, vilket är bra för lera håller vatten,
men jag letar efter blålera som är djupare ner
och håller vatten väldigt bra och jag behöver det på sidorna.
Ja, titta på det.
Det är blålera.
Spara den. Värdefullt.
Vid lunch hade jag gjort stora framsteg.
Det är runt... Det måste vara tre meter djupt.
Så jag gick iväg för att äta utan att inse att medan jag var borta
skulle naturen överraska mig.
Det är fyllt med vatten!
Mycket vatten och det hände på en timme.
Fan!
Vattnet behöver pumpas ut innan jag kan fortsätta.
För att utnyttja grävmaskinen som jag hyrt en hel dag
grävde jag en till damm.
Jag ska berätta om min plan.
Jag har några källor hundra meter härifrån.
De har skapat den här bäcken, så jag tänkte göra dammen här
och när vattennivån stiger mot min damm
kommer det här att fyllas.
För om man saktar ner vattnet
blir chansen större att uttrar, hägrar och insekter
kommer och bor i den.
Jag satte energiskt igång med mitt nya projekt.
Kom igen, gräv, grävskopa.
Ja! Översta jordlagret är saftigt.
När Lisa kom trodde jag att hon skulle bli glad över vad jag åstadkommit.
Ursäkta, vad är det här? Vi bygger där nere.
Vad händer här?
Nej, kom och titta. Jag ska visa dig hur lysande det är.
För helvete.
-Det där snöret är dammen. -Va?
Ursäkta, var är vår damm?
Vi sa inget om det här.
Där nere är det redan en damm, men det borde det inte vara än.
-Jag jobbar på... -Jag har ingen aning om vad det betyder.
Vad gör du här uppe?
-Det här är bara ett... -Det är ett våtmarksområde.
Det kommer att svämma över hit och skapa våtmark för insekter.
Herrejävlar. Vad ska du göra med all den här jorden?
Inget kommer att bo här.
Filmen 1917, de ville se om detta skulle duga som uppföljare.
Räckte det inte med den där röran?
Var den andra nödvändig?
Men Sam Mendes ringde. Han funderar på att göra 1918.
Vad var det för fel på den röran? Varför var du tvungen att göra en ny?
Varför skriker alla på mig hela tiden?
Jag stiger upp på morgonen och folk skriker på mig.
Kaleb skriker på mig. Charlie skriker på mig.
När fru Ilsken hade gått, började jag bygga min damm.
Herregud.
Nu är det så kallt att jag måste ha på mig...
Det är inte en mössa. Det är Elton Johns första tupé.
Okej, så här ligger det till. Jag har...
Jag har täppt igen läckorna.
Inte på ett sätt så att en ubåtsbefälhavare
skulle säga: "Bra gjort, Clarkson," men de är lite igentäppta.
Vattennivån stiger på den sidan.
Det betydde att jag kunde fylla damm två.
Ja!
Titta.
Ja.
Jag är förbluffad att jag har gjort det här.
Jag var mycket nöjd.
När mörkret och regnet började falla på,
packade jag ihop och åkte hem för att sitta vid brasan och äta varm soppa.
Fan!
Jag satt fast i ett träsk som jag själv skapat.
Jag kan inte...
Jag fick be Kaleb lämna sin flickvän och komma och hjälpa mig.
Jävla helvete.
Jävligt lerigt här nere.
Såja, dra igenom dem.
Försök köra rakt och ta dig dit och försök dra dig upp.
-Okej? -Okej, sätt igång.
Kom igen!
Trots att vi hade Lamborghini-krafter och den var tiohjulsdriven
kom vi ingenstans.
Kom igen.
Nej.
Kaleb bestämde sig för att ta bort bogserrepet och rädda sig själv.
Vi ses senare!
Vilket gick bra.
Kom igen.
Jävla regn!
Det här var ett jävla misstag.
Allt sitter fast.
Naturligtvis gjorde det Kaleb väldigt nöjd med mig.
Idiot. Om du inte hade fastnat,
hade jag inte behövt komma.
Jag kommer nog att ramla! Jävla helvete.
Nästa morgon gjorde vi en räddningsplan vid min strandsatta traktor.
Kaleb skulle dra upp mig med sin traktor
medan hans bror skulle dra upp honom med sin traktor.
Sträck ut den försiktigt.
Riktigt långsamt. Såja.
Behåll bogseringen.
Jag har ju aldrig kört nåt förr, så fortsätt med dina råd.
Fyrhjulsdriften är inte på. Han dödar mig.
Kom igen. Kraften i CLAAS, kom igen!
Kom ihåg att vi gör det här för miljön.
Kraften!
Ja!
Det krävdes bara 3 800 liter, men nu rör vi på oss.
Vi är loss!
Nu kör jag förmodligen för egen maskin.
Okej, sluta.
Efter att vi dragit upp Supacat,
dök Lisa upp i julklappen som jag köpt åt henne.
-Hej. -Har du sett den här förut?
Nej.
-Det är en riktig traktor. -"Riktig traktor".
Den där har traktorit, det är inte bra.
Varsågod.
-Tack. -Du och Kieran var duktiga.
-Skål. -Skål.
Bra gjort, tack.
Det var imponerande att titta när ni tre kom upp.
När jag kom upp för kullen sa jag faktiskt:
"Kaleb har halvstånd i sin CLAAS."
Vårt festliga ögonblick avbröts sen
av gladlynte Charlie
som var ännu mindre gladlynt än normalt.
Vad ska vi göra här?
-Var? -Tja...
Jag har just vandrat över fältet och vi har ställt till en röra...
Det är några hjulmärken och jag har inte lagat hålet som jag grävde.
Det var för att gräva vattenhålet till pumpen för fårtrågen.
Ja.
-Och sen har vi det här. -Ja.
Det är kladdigt, men vi gör en omelett
och några ägg har gått sönder.
De har åkt i golvet
-och rullat hela vägen dit upp. -Ja.
Skadorna på marken är...
-Vilken skada? -Okej. Det är inte minerat...
-Jag har luftat den. -Nej.
Du har packat den för vattnet kommer inte rinna bort.
Vi är oroliga för markkompakteringskraven,
-som jag vet... -"Markkompakteringskraven
från regeringen."
De har Brexit att oroa sig för...
Kommer det en inspektör
kan vi förlora 5 % av vårt gårdsstöd,
en subvention man får från regeringen.
Det här är mitt återvildningsprojekt, så...
Det är inte återvildning. Det är skador.
Du måste sluta med det.
Jag hoppades att han skulle sluta skälla på mig,
men sen gick Charlie för att titta på mina nya dammar.
Titta, allt det här är bara skador på jorden.
Men hur får man en bulldozer dit ner utan markskador?
Man gör det när det inte är så blött.
När då? När är det...
-Förlåt, Charlie. Ärligt talat. -Ja, men...
Det har regnat sen september varje dag, i stort sett...
-Det vet du, varje dag. -Ja.
Att köra på våt mark med tunga maskiner skapar en jäkla röra.
Men tänk dig det här, kom ner hit och använd fantasin.
Det du ser nu är bara Somme.
Jag förstår det.
Kisa med ögonen.
En kungsfiskare på grenen där.
En familj uttrar leker här.
-"Lekande uttrar", bra. -Där.
En häger väntar kanske på en god munsbit.
Det här, gräs och vildblommor.
Jag menar, ekoister blottar sig ju för sånt här, eller hur?
Det är jättebra, men det du har gjort,
kan orsaka förluster.
Och det kan vara 10 000 till 15 000 pund.
Det är inte bara här. Det är...
Om det händer, kommer jag att bli ganska arg.
Jag gör det för naturens skull,
för jag gillar den.
Men ingen med allmänna kunskaper i biologi
ska säga till mig att jag har förstört miljön.
Det är bara några myrstackar som har slagits omkull.
Sanningen är dock att jag har ställt till en röra.
Det fanns bara en sak att göra.
Få Kaleb att städa upp allt.
Jösses.
Sen var det dags för lite mer miljöarbete i skogen.
Det ser kanske ut som hejdlös vandalism, men det är det faktiskt inte.
Man kör maskinen till ett träd, och talar om vad det är för ett träd.
Den tar tag längst ner och mäter diametern och sen tänker den:
"Om diametern är så stor, är den troligen så stor där",
så den kan räkna ut hur långa stockarna borde vara.
Det är en åttahjulsdriven halv miljon-pund-kalkylator.
När maskinen äntligen tystnade för natten
var resultaten lysande.
Det här är en karta över skogen.
Det är biten som tunnades ut en åttondel av den
och det är virket därifrån.
Det här har förstås inte varit så lyckat på sociala medier.
Jag la upp en bild av den stora maskinen
när den skenade iväg och vandaliserade.
Folk har svarat och anklagat mig för att vara en enmans-bonde.
"Varför avverkar du skog?"
"Varför förstör du alltid gröna saker, Jeremy?"
Vi går in i skogen så ska ni få se hur idiotiska de här människorna är.
Det är från den här biten av skog som jag fick alla träden ifrån.
Jag fick 200 ton timmer härifrån och det syns inte.
Det ser likadant ut som innan.
Det är nästan oförändrat.
Naturen kan dock berätta.
Genom att ta bort träd härifrån och här till exempel
når mer solljus skogsgolvet.
Man kan se pölar av det överallt och det stimulerar tillväxten,
yngre träd, blommor och blåklockor förhoppningsvis.
Och det är bra för skalbaggar, fåglar och bin.
Det är bra för allt.
Som fågelskådare var jag särskilt angelägen om att göra saker för fåglarna.
Så jag bad djurlivsexperten Roy Dennis om råd.
Får jag bara säga två saker?
För det första trodde jag att Ron Dennis skulle komma och han är annorlunda.
För det andra är jag väldigt avundsjuk på din kikare.
Jag hade en likadan i en Porsche
-på polisstationen i Argentina. -Jag förstår.
Till min glädje var Roy genast imponerad.
Det här är väldigt bra.
Verkligen?
När man tittar längs en häck så där,
vilken fantastisk mat hela vägen för djurlivet.
Björnbärsbuskar hjälper sångare att lägga på sig fett inför flytten till Afrika.
Hagtorn redo för björktrastar och rödvingetrastar.
Det är riktigt bra.
Vad är det?
Det är steglitser.
-De är bara... -Små flockar.
De har landat i klinten.
Man ser dem där.
-Var det en flock steglitser? -Ja, fem, tror jag.
Ser du dem äta där?
Jag tror att det är en familj.
Verkligen?
Det är en fin en där borta.
Det gör mig riktigt lycklig.
Det fanns en fågel, som jag trodde att jag kunde hjälpa.
Han är på golvet.
Titta på honom. Det är en unge.
Han tappar sitt dun. Han kan inte flyga.
Vi drar oss tillbaka. Jag vill inte störa honom.
Där är föräldern. Där, mot skogen.
För att locka fler ugglor bestämde jag mig för att bomba hela gården
med ugglebon där de kan bo.
Perfekt.
Okej.
För...
Med bona klara fixade jag några stolpar
som lämnats kvar av elbolaget
och Operation Ugglan var igång.
Jösses!
När jag kom till platsen jag hade valt, var Kaleb där för att hjälpa till.
Vill du ha den nära häcken?
Ja, där.
När han grävde hålet, gick jag igenom checklistan.
Cement, rep, borrmaskin, och några ugglebon som jag gjort.
Jag beställde dem inte alls från Amazon.
Djupt nog?
Det duger.
-Här är min plan. -Ja.
Jag kör fram den, så att den änden är över ditt hål.
Sen ska vi dra repet från toppen till baksidan av Supacaten
och dra upp det.
Du är galen.
Vad skulle du göra?
Hämta grävaren, köra till den änden av stolpen.
Den går ner i hålet,
ta remmen från Supacaten,
backa tills den står upp.
Man behöver fortfarande binda
ett rep runt toppen och förankra den.
Du kommer i en vinkel med en spets under och...
Om jag kör upp till den...
Nej. I vinkel.
Den hamnar mellan spetsarna.
Jag tror inte att det går.
Jag kan göra det.
Kör in den så här. Sänk den. Runt spetsen...
Glöm inte att du har nio meter kranarm också,
så om du rätar upp den lite nu...
Såja. Igen.
Det funkar, tror jag.
Jag tror inte det.
Andra hållet. Nej!
Nej!
Din dumma idiot!
Det var ditt fel.
Jag sa ju...
Du gick för långt. Sluta, sa jag.
-Den var inte i hålet. -Det var den.
Du la bara en massa jord ovanpå, titta.
-Är stängslet krossat? -Ja.
Jävla helvete. Stängslet är borta.
Gör det du, så står jag här och gör det här,
som du gör, precis som André Previn.
Nej. Varenda handsignal var helt okej,
men du tittade inte på mig.
Till sist fick vi ner stolpen i marken.
Nu börjar det likna nåt.
När cementen var i ställde vi oss för att titta på vårt hantverk.
Det är briljant.
Nej, vänta lite.
Kompis.
Ja.
Det är inte alls rakt.
Det är det inte.
Men vi glömde sätta upp uggleboet ovanpå.
Fan.
Efter den här röran
gick jag för att kolla min våtmark, där det var ännu värre.
Jag byggde dammen med all den här leran,
men Gud tittade på mitt jobb och sa:
"Men jag gjorde hålet här."
Men ser strömvirveln.
"Allt vattnet ska gå igenom där och under din damm."
Den kvällen körde Gud ett Guy Gibson-nummer.
Det betydde att jag fick glömma ugglorna och reparera.
Stopp där. Perfekt.
-Här. -Tack.
-Åh, nej. -Jag har det.
-Nej, jag fixar det. -Åh, nej.
Ja.
Perfekt.
Efter det ville jag tillbaka till ugglebona,
men det gick inte för Victor, den ukrainska bimannen, hade dykt upp.
Det är kommersiell storlek.
Den viktigaste återvildningsoperationen var på väg att börja.
-Är det de fyra kuporna? -Ja.
De är väldigt fina.
Planen var enkel.
Bina skulle göra honung och pengar åt gårdsbutiken.
DIDDLY SQUAT GÅRDSBUTIK HÄR
Och de skulle också pollinera mina grödor.
Det var därför jag köpt en kvarts miljon.
Titta här.
Det är en rymddräkt.
Medan jag klädde på mig, förberedde Victor rökmaskinen.
Vad gör röken?
Som du och jag är bin rädda för eld och vatten.
Vatten funkar inte i kuporna. Eld är lättare.
-Men det är inte eld, det är bara rök. -Rök, ja.
När röken kommer in blir de rädda.
Så de går tillbaka in i kupan,
fyller magarna med honung och sen blir de mindre aggressiva.
Så de är sömniga efter en stor lunch.
-Ja. Du vet väl hur det känns? -Ja.
Hur många gånger blir du stucken?
Tio gånger om dagen.
Va?
Ett bi kan bara sticka en gång.
De drar ut sin gadd ur magen.
Dör det?
Så småningom, ja.
Om ett han-bi sticker dig, dör det,
och om ett han-bi har sex ramlar penisen av.
-Är det sant? -Ja.
Så irriterande.
Man kan höra dem.
Välkomna till ert nya hem, bin.
Bra, mycket bra.
Du har inte handskar på dig.
Ja, det är okej.
Titta... Gör de honung redan?
Ja, det är honung.
Hur länge lever ett bi?
På sommaren, ungefär en månad.
På vintern, sex månader.
Men drottningen kan leva mycket längre. Tre, fyra år.
Är drottningen här inne?
Det borde finnas minst en drottning här.
Hur många ägg lägger hon?
Den här tiden på året, lägger hon runt 2 000 ägg per dag och natt.
Jösses.
Ja. Hon är produktiv.
Stjäl folk bikupor?
Ja. Min vän förlorade 40 kupor förra året.
Ett hästsläp kom på natten och tog 40 kupor.
Okej.
Titta, de kommer ut.
Det är rena skräckfilmen.
Det stack mig.
I strumporna.
Vänta.
Gå in i buskarna.
-Gå in i skogen. -Varför det?
Eftersom de släpper ut gift, kommer det att komma fler.
-Ett efter ett. -Verkligen?
Spreja rök.
-När man har blivit stucken? -Ja.
Det blir bra.
Nej. Min fot kommer att behöva amputeras.
Jävla bin.
Det är vad jag gör varje dag.
Jag har ständigt ont.
Så snart den bryska ukrainaren har vänt ryggen
ska jag rulla på marken och skrika: "Jag har blivit stucken."
Nu när Operation Bi skötte sig självt
var jag tvungen att reparera dammen igen.
Vatten är irriterande.
Nej, vi har några stora stenar.
När det var gjort gick jag tillbaka till Operation Ugglan
där jag fick lite tur.
Efter röran som Kaleb ställde till med...
Bra, Dave.
Jag hittade en kille som fixar telegrafstolpar
och han erbjöd sig att göra hålen som jag behöver.
Det visade sig att jag inte var den första att gräva hål här.
Det är en grävlingstad här.
Var man än tittar är det hål.
Titta på det här.
Det där har precis grävts
och titta på mängden jord som de har sparkat ut ur det.
Än en gång, tog vi fram kamerorna och fick se det här.
Jag hatar grävlingar.
Bortsett från att de har ätit nästan varje igelkott i Storbritannien,
så är de som tonåringar.
De ligger i sängen hela dagen, går upp på natten, överför sjukdomar,
slår ner väggar och när solen går upp, går de och lägger sig igen.
Men idag skulle de inte få nån sömn alls.
Okej.
Titta på det där.
Ja.
Förra gången
jobbade jag med en idiot, så det är snett,
-men kommer det bli rakt? -Ja.
Med arbetet gjort och Dave borta, längtade jag efter att visa Kaleb.
Titta.
Det här kan jag åstadkomma när jag får jobba själv.
Undrade var du var.
Varsågod. Titta på det där.
Och där borta, titta.
Ja.
-Sågade du av stolpen? -Ja.
Sågade dem till sex meter.
En och en halv meter ner i hålet.
Hur gjorde du det?
Jag tog en spade, och sen vred jag spaden runt och gjorde ett hål,
tog teleskoplastaren.
Vänta lite.
Känner du lukten?
Så långt gick min plan om återvildning av gården väldigt bra.
Men allt var inte miljöarbete.
Det fanns fortfarande jordbruksarbete kvar.
I februari behövde jag veta hur många lamm som var på väg.
-Sätt handen där. -Ja.
-Känner du ryggraden? -Ja.
Så jag träffade Kevin och Ellen vid den mobila fårskannern.
BOB BLANDEN FÅRSKANNING
Är det dina körhandskar?
Nej.
Jag har aldrig sett en fårbonde bära såna handskar.
Kom igen, får, in med er.
När vi hanterat de olydiga fåren...
Jösses.
Varenda en av dem är en häst.
Det var dags att ta fram gelén och börja skanna.
Där är ett lamm.
Ser du revbenen? Halsen?
Du är som en ultraljudssköterska på sjukhuset.
Du pekar: "En penis."
Man tänker: "Hur vet du det?"
Är det ryggraden? Den svarta saken?
-Nej, det är sonden i min hand. -Jaha.
Ett lamm.
En röd prick.
Bara ett, så det var inte så produktivt.
Men ett är bättre än inget.
-Hur många har hon? -Hon har inga.
-Inga? -Tyvärr.
Inga?
Vill du ha fint fårkött, ska du ta den här.
Den här har två.
Två? Vilket duktigt får.
När skanningen var klar...
Nu är alla klara.
...var det dags att skriva upp resultatet.
Hur många har vi av varje då?
-En tom. -Ja.
-Femton med en. -Ja.
Tre trillingar och resten är tvillingar.
Vi har massor av lamm.
Bra.
Tack för att du kommer med goda nyheter, Bob.
Efter fårskanningen
hittade jag en ny leksak till min kallmurare
och säkerhetschefen, Gerald.
-Rörelsesensor. -Ja.
Sätt fast det här med kabel i nåt. Alla står still.
Ja, men jag sover där borta.
Varje räv, grävling...
Och när vädret tillät
var Kaleb och jag tvungna att köra traktorn på fälten.
I år är de inte bara fulla av vete, korn och raps
utan är också en del av mitt återvildningsprojekt.
Runt den här tiden på året är spindlar och insekter
som har tillbringat vintern i gräset
vid sidan av fälten,
på väg ut på fälten
för att äta insekterna som förstör mina grödor.
Jag gillar de här spindlarna och insekterna.
De är mina vänner.
Problemet är att det är ett stort fält.
Det är så stort att det skulle ta en spindel
fem till sex veckor att ta sig över det.
Så jag har en plan.
Jag offrar några av mina grödor för att göra motorvägar
som låter insekterna komma till mitten av fältet fortare.
När Kaleb hade skapat motorvägen
var det dags att handså några frön.
-Jag är riktigt bra på det här. -Jag vet inte det.
Så de förlorade intäkterna av det här är vadå?
-Trekvarts tunnland? -Ja.
Ungefär 350 pund?
Ja, ungefär.
Okej, det...
Det verkar inte logiskt.
Det gör så att miljöaktivisterna kommer att säga:
"De är ju lysande!"
Fungerar det har vi revolutionerat jordbruket, räddat planeten, Nobelpriset.
Greta Thunberg ger med sig.
Ärligt talat tänker jag bara på att du förlorade 370 pund. Grattis.
Trots Kalebs nakna realism, älskade jag mitt återvildningsprojekt.
Jag väntade fortfarande på det bästa
för äntligen var mitten av mitt våtmarksområde
redo att fyllas.
Igen.
Idag ska jag skapa en kanal, vi kan kalla den avloppet
mellan bäcken och den öppna gruvan som jag grävt,
med inget mer än Kalebs eländiga lilla grävare.
Nu kör vi.
Sanningens ögonblick.
Där är den. Där... Titta på det här!
Det är Victoriafallen!
Var försiktig, Jay.
Du borde ha flytväst på dig.
När jag frossade i detta historiska ögonblick, kom Kaleb.
Titta vad jag har skapat.
Jag är Moses.
Vem är Moses?
-Har du läst Bibeln? -Nej.
I Bibeln, finns det en man som heter Moses.
-Ja. -Och han ledde nån
ut ur ett oroligt område till ett mycket bättre område,
och de kom till Röda havet, och fastnade.
Sen delade sig vattnet
och de kunde gå tvärsöver havsbotten och komma till det förlovade landet.
Skitsnack.
På bara en dag var dammen full.
Omedelbart bestämde jag mig för att fylla den med lunch.
Jag har 250 härliga öringar i den här storleken till dig.
Min favoritfisk.
Inte att titta på, utan att äta.
Backa.
Ja, det är bra. Stopp.
Jag sätter ner den, fäster rännan
och skjutsar i dem.
Okej. Vad kan jag göra?
Som om jag är med i Countryfile.
Jag ska se om jag kan hjälpa dig.
Där är de allihop.
Klarar de att falla från den höjden?
Det är så man gör det. Du har sett bilder
när man kastar i öring i de stora sjöarna i Kanada,
-som de gör från Herculesflygplan. -Nej.
Det går bra att de plumsar i.
Det väcker dem och de försvinner.
Lägger man dem i ett nät
lägger sig fisken på sidan och drunknar på botten.
Va?
-Så de är som får, men med fenor. -Ja.
Jag förklarar Chipping Norton Waterpark öppen.
Titta på den!
Så festligt.
Titta på dem. De hoppar. Titta. Glada fiskar!
Det är de.
Allt jag behövde göra nu var att se till att fisken höll sig vid liv,
som med tanke på min historia, inte alls var säkert.
För många år sen hade min pappa en fiskdamm
och älskade att gå ut på kvällen
och strö mat i den och titta på karparna.
En jul tänkte jag: "Lysande present,
jag ska köpa mer karp till dammen."
Så jag köpte nåt som kallas spökkarp.
Fantastiska saker.
Han tyckte att det var så spännande och vi la dem i hans damm
och insåg omedelbart varför de kallades spökkarpar.
De är helt osynliga när de är under vatten.
Så vi såg inte fiskarna som jag köpt honom.
En vecka senare hade hans andra karpar försvunnit.
Och vi kollade upp spökkarpen i en bok för det fanns inget internet då.
Och det visade sig att spökkarp äter andra sorters karp.
Så jag hade köpt osynlig fisk till honom som dödade hans synliga fisk.
Men det fanns ingen anledning att vara pessimistisk, för dammen såg underbar ut,
och det var inte allt.
Äntligen några goda nyheter på dammfronten.
Den håller vatten.
Det har tagit mig tre veckor.
Jag har förstört två skjortor, fyra par jeans,
och haft sönder två av Kalebs batteridrivna borrmaskiner,
men jag klarade det.
Titta på det här.
Sanningen är att den läckande dammen var den enda skönhetsfläcken
i vad som höll på att bli ett ganska framgångsrikt återvildningsprojekt.
De senaste veckorna har jag gjort hem för ugglor och tornfalkar.
Jag lät solen skina på skogsgolvet.
Jag hade introducerat fler vilda blommor
och gett tillbaka några av mina åkrar till naturen.
Ingen tvekan om att allt det här
hade resulterat i en bättre miljö för insekter.
Vilket var hela poängen.
Även om det hade kostat tusentals pund älskade jag det.
Nu behövde jag verkligen en klapp på ryggen av Charlie.
Här är han.
Hej, hur mår du?
Jag mår bra.
Jag väntar på att höra felen
-med mitt viktiga arbete. -Nej, det ser...
Det ser bra ut.
Du sa det precis.
-Du sa att jag... -Ja.
Att det var ett bra jobb.
Och när jag tänkte på det,
fanns det mer att fira än bara det.
Får jag bara säga
att vi hade den våtaste planteringssäsongen nånsin? Eller hur?
-Som jag minns. Ja. -Okej.
Vi hade Brexit.
Och trots allt det, så lyckades jag under mitt första år som nybörjare
med lite hjälp av dig och Kaleb,
att få alla frön vi behövde
-i marken. -Ja.
Vintervetet ser bra ut.
Vinterkornet ser bra ut.
Rapsen har inte ätits upp av duvor.
Läraren ger mig en ett bra betyg.
Det är riktigt bra.
Vi har klurat ut det här med återvildning.
För en gångs skull går allt bra
och så länge inget annat går fel kommer vi att gå med vinst.
-Det går åt rätt håll. -Precis.
I NÄSTA AVSNITT
Det är nu en global pandemi.
Alla måste sluta ha icke-nödvändig kontakt med andra.
Hur är det?
Jag är livrädd.
Jag går mot 60,
har rökt nästan en miljon cigaretter.
Jag har haft lunginflammation.
-Om jag får det... -Det finns inte mycket hopp.
Undertexter: Annika Vasiliadou
Kreativ ledare Monika Andersson