KAPITTEL 4 TILBAKE TIL NATUREN
Hvis jeg hadde kjørt her på denne årstiden
da jeg først begynte å kjøre for 30 eller 40 år siden,
ville jeg ikke sett hvor jeg kjørte etter en håndfull kilometer.
Frontruten min hadde vært full av døde insekter.
Men se på den nå.
Det er ingenting.
Du får flere fluer på frontruta av en ubåt.
Faktum er at på bare 30 år
har insektbestanden falt med 25 %, og den faller ennå.
Vi er på vei mot en insektutslettelse.
Du kan glemme global oppvarming eller plast i havet,
for uten insekter tar livet på jorden slutt.
Alt.
Jeg sier det, og jeg er ikke
en miljøforkjemper med hårete armhuler. Det er meg!
Dessverre mener mange at landbruk
er en av de viktigste grunnene til insektdøden.
Etter hvert som gårdsutstyret har blitt større og mer effektivt,
har jordene blitt større og mer effektive,
som betyr at siden krigen
har Storbritannia mistet mer enn 200 000 km med hekk.
Det har mistet 40 % av naturskogene.
Det har mistet 97 % av alle sine villblomstenger.
Alle stedene insektene lever, forsvinner.
Og jeg har bestemt meg for å gjøre noe med det.
Planen min er å gjøre mine hekker, mine daler,
min skog og mine bekker
mer attraktive for småkryp.
I praksis skal jeg la deler av gården være i fred.
Jeg skal sette moder jord i førersetet.
Det er en prosess kalt "wilding".
Og jeg skal begynne på et myrlendt og trist sted i bunnen av en dal
som jeg ønsker å få til å se slik ut.
Storkene er kanskje litt ambisiøst,
men alt annet der tar jeg sikte på.
STOR SKOG - OVERFLODENS HEKK BIER - KILDER - GRESS
VILLBLOMSTER - UGLEKASSE VÅTMARK - LONDON
Men før jeg kunne begynne våtmarksprosjektet, måtte jeg selvsagt
ta hensyn til statlige regler.
Så jeg måtte tilkalle et team av inspektører.
Om dere vurderer habitategnetheten...
-Ja. -Jeg tar en tur bort hit.
Disse Miami CSI-folkene måtte sjekke
at planene mine ikke ville skade noe som alt levde der.
Stort sett overgrodd gressmark.
Det er vel bra nytt?
Etter at de hadde undersøkt en stund,
gikk jeg ned for å høre om de hadde funnet noen problemer.
God ettermiddag.
-Hei, står til? -Bare bra, med deg?
Tja...
De røde flaggene der er akkurat der dammen skal.
Det er riktig, ja.
Men det er der vi ikke kan bygge noe?
Dessverre, i løpet av undersøkelsene har vi funnet mulige tegn på et pattedyr.
-En hund? -Nei.
Det er trolig en vannrotte.
-Veldig usannsynlig. -Interessant.
Det fantes åtte millioner for 20 år siden,
nå er det 220 000, og de fleste bor i Glasgow.
Og de har blitt sett i Cotswolds.
-Har de? -Ja.
Kom ned hit, ta en titt.
Kan du se avføringen her?
Og disse har en slags tic-tac-form, som...
-Er det avføring? -Ja.
Det er stor sannsynlighet for at dette er vannrottelort.
Det er en vernet art.
Dreper du dem, ville du bli ansett for å uvørent ødelegge bestanden,
du ville bli tiltalt og kanskje måtte i fengsel.
Hvor lang fengselsstraff?
Potensielt seks måneder. Potensielt 5000 pund i bot.
For nå har jeg anbefalt å stoppe alt arbeid her
til vi har bekreftet hva som er her.
Hva om jeg bruker den store gravemaskinen min,
bare løftet opp hele dette området,
vannrotta ville ikke visst det om vi flyttet det bort dit.
Nei, Jeremy. Nei.
-Hvorfor ikke? -Nei.
-Du har et helt område. -Du ville havnet i fengsel.
-Jeg skal være grei mot den. -Nei.
Jeg kan flytte den høyere opp.
Mitt faglige råd er å ikke gjøre det.
For å se om det virkelig var en vannrotte, la jeg en plan.
Vi har noen kamerafeller.
-Kan vi sette opp en kamerafelle her? -Ja, god idé.
-Da ser vi. -Ja.
Det må gjøres over flere dager for å se hvordan den beveger seg.
-Nei, jeg vil se om det er en vannrotte. -Ja. Det er sant.
Kameramannen satte opp kameraene sine,
og noen dager senere undersøkte jeg resultatene.
Ingen rotte.
Ingenting. Absolutt ingenting.
Jeg har sett mer dyreliv i Paul McCartneys kjøleskap.
Noe laget det hullet...
Her, det var den som laget det.
En mus? Nei, spiss snute, det er en spissmus.
Ikke en vannrotte.
Dette burde bety at vi kan sette i gang!
Mitt viktige miljøarbeid kunne dermed endelig begynne.
Hastigheten!
Den delen er veldig bratt.
Jepp, det blir ikke særlig gøy.
Greit.
Kom igjen. Den snur seg ikke engang.
Jeg rører ingenting, men beveger meg nedover.
Helvete!
Jeg bare sklir. Helvete!
Jeg har klart det.
Jeg har sklidd ned den bratte delen og er på bunnen.
Se på det økologiske arbeidet jeg gjør her
for å skape det jeg vil beskrive som et biologisk supermarked
fullt av mange forskjellige arter.
Da jeg var i stilling,
begynte jeg å grave.
Så det er klart, dette blir ikke som Ed Sheerans dam,
som er turkis med stupebrett og en bar.
Se på det, for en maskin du er!
Det er rundt to meter dypt.
Bunnen er leire. Bra, for leire holder på vann,
men det jeg vil ha blåleire, som er dypere ned,
for det holder veldig godt på vann, og jeg trenger det i kantene.
Ja, se på det.
Det er blåleire.
Spar på det. Dyrebart.
Innen lunsjtid hadde jeg gjort store fremskritt.
Greit, det er... Må være tre meter dypt.
Så jeg gikk for å spise, uten å innse at mens jeg var borte,
ville naturen overraske meg.
Det er fullt av vann!
Mye vann, og det har skjedd på en time.
Helvete!
Vannet måtte pumpes ut før jeg kunne fortsette.
Så for å bruke gravemaskinen, som var leid for hele dagen,
tenkte jeg å grave en ny dam.
La meg forklare planen min.
Det er noen kilder 100 meter der oppe.
De har skapt denne bekken, så jeg tenker på å demme den opp her,
og etter hvert som vannstanden stiger mot demningen,
vil det fylle dette.
For hvis man sakker vannet,
er det større sjanse for at otere og hegrer og insekter
skal komme og bo der.
Jeg satte ivrig i gang med mitt nye prosjekt.
Kom igjen. Grav, gravemaskin.
Ja! Saftig toppjord.
Da Lisa kom, trodde jeg hun ville bli begeistret over mine prestasjoner.
Unnskyld, hva er dette? Vi bygger der nede.
Hva er det som foregår her?
Nei, kom og se. Jeg skal vise deg hvor smart det er.
Faen heller.
-Den snora er demningen. -Hva?
Beklager, hvor er dammen vår?
Dette var ikke planen.
Der nede er det allerede en dam, men for tidlig.
-Jeg jobber med... -Jeg aner ikke hva dette betyr.
Hva gjør du her oppe?
-Dette er bare... -Det er et våtmarksområde.
Det flommer over på denne delen og skaper en våtmark for insekter.
I helvete, Jeremy. Hva skal du gjøre med all jorda?
Ingenting vil komme og leve her.
Filmen 1917, de ville se om dette kunne bli en oppfølger.
Er ikke rotet du har laget bra nok for deg?
Måtte du lage mer?
Men Sam Mendes ringte, han tenker på å lage 1918.
Hva var galt med det rotet? Hvorfor måtte du lage et nytt rot?
Hvorfor kjefter alle på meg hele tiden?
Jeg står opp om morgenen, og straks kjefter folk på meg.
Kaleb kjefter, Charlie kjefter.
Da frøken Sinnatagg hadde gått, begynte jeg å bygge demningen.
Herregud.
Nå er det så kaldt at jeg må ha på meg...
Dette er ikke en lue. Det er Elton Johns første parykk.
Ok, her er situasjonen. Jeg har...
Jeg har tettet lekkasjene her.
Ikke så en ubåtsjef ville sagt:
"Bra jobbet, Clarkson", men de er noenlunde tettet.
Og nå stiger vannstanden på den siden.
Dette betydde at jeg nå kunne fylle dam nummer to.
Ja!
Se på det.
Ja.
Jeg er forbløffet over at jeg har gjort dette.
Jeg var veldig fornøyd.
Så da regnet og mørket kom,
dro jeg hjem for å sitte foran peisen og drikke varm suppe.
Faen!
Jeg satt fast i en hengemyr jeg selv hadde skapt.
Jeg kan ikke...
Så jeg måtte be Kaleb legge fra seg kjæresten og komme ut for å hjelpe.
Faen heller.
Jævla gjørmete her.
Sånn, dra dem gjennom.
Bare prøv å nå dit og dra deg opp.
-Greit? -Ok, kjør på.
Kom igjen!
Selv om vi hadde Lamborghini-kraft og tihjulstrekk,
kom vi ingen vei.
Kom igjen.
Nei.
Kaleb bestemte seg for å løsne tauet og redde seg selv.
Ser deg senere!
Noe som gikk bra.
Kom igjen, kom igjen.
Jævla regn!
Dette har gått til helvete.
Alt står fast.
Naturligvis gjorde dette Kaleb veldig fornøyd med meg.
Idiot. Om du ikke hadde satt deg fast,
hadde ikke jeg kjørt meg fast.
Jeg kommer til å falle! Faen!
Neste morgen møttes vi igjen ved min strandede traktor med en redningsplan.
Kaleb skulle dra meg ut med sin traktor
mens han ble trukket av broren sin i hans traktor.
Kjør inn slakken forsiktig.
Virkelig sakte. Sånn, ja.
Fortsett å taue, ok?
Ja, jeg har aldri kjørt noe før, så fortsett med rådene.
Faen, jeg er ikke i firehjulstrekk. Han dreper meg.
Kom an. Kraften til CLAAS, kom igjen!
Dette er bare... Husk at vi gjør dette for miljøet.
Kraften!
Ja!
Det krevde noen tusen liter, men vi beveger oss nå.
Vi er ute!
Jeg tror jeg gjør dette av egen kraft nå.
Ok, stopp.
Etter at vi hadde trukket løs Supacaten,
kom byjenta Lisa i julegaven jeg ga henne.
-Hallo. -Har du sett denne før?
Nei.
-Hun er en ordentlig traktor. -"Ordentlig".
Den har traktoritt, det er ikke bra.
Vær så god.
-Takk. -Du og Kieran var veldig flinke.
-Skål. -Skål.
Godt gjort, takk.
Det var imponerende å se dere tre komme opp.
På vei opp bakken tenkte jeg faktisk:
"Skal vedde på at Kaleb blir halvstiv i CLAASen sin."
Feiringen vår ble avbrutt
da Muntre Charlie ankom,
som var enda mindre munter enn vanlig.
Hva skal vi gjøre her?
-Hvor? -Altså...
Jeg gikk nettopp over jordet, og det er mye rot...
Det er noen hjulspor, og jeg har ikke fylt igjen hullet jeg grov.
Det var for å grave vannhullet til pumpen for sauetrauene.
Ja.
-Og så er det dette. -Ja.
Jeg innrømmer at det ser stygt ut, men vi lager en omelett
og har måttet knekke noen egg.
De har falt på gulvet,
-og det fortsetter helt opp dit. -Ja.
Skaden på jorden...
-Hvilken skade? -Ok. Dette er ikke...
-Jeg har luftet den. -Nei.
Du har presset den sammen, for vannet får ikke rent unna.
Vi står i fare for å bryte noen av jordkompresjonskravene,
-som jeg vet... -Si det igjen. "Jordkompresjons-
"krav fra staten."
De har Brexit å tenke på, og de...
En inspektør kommer,
og vi kan miste fem prosent av grunnstøtten vår,
et tilskudd du får fra regjeringen.
Dette er wilding-prosjektet mitt...
Nei. Det er bare skade.
Du må slutte med det.
Jeg håpet det var slutten på kjeftingen,
men så gikk Charlie for å se på de nye dammene mine.
Igjen, alt dette er bare skade på jorda.
Men hvordan får du en bulldoser ned dit uten jordskader?
Du gjør det når det ikke er så vått.
Når da? Når er det...
-Beklager, Charlie, virkelig. -Ja, men...
Det har i praksis regnet hver eneste dag siden september.
-Du vet det, hver dag. -Ja.
Å kjøre tungt maskineri på våt jord lager et helvetes rot.
Men tenk deg dette, kom ned hit og bruk fantasien, ok?
Det du ser nå, er bare Somme, ikke sant?
Ja, jeg ser det.
Men nå, se for deg
en isfugl på grenen der.
En oterfamilie som leker her.
-"Lekende otere", bra. -Der.
Kanskje en hegre på jakt etter en saftig godbit.
Bare gress og villblomster her.
Øko-folk blir kåte av sånt, hva?
Dette er flott, men det du har gjort,
handlingene dine her kan forårsake tap av inntekt.
Og det kan bli 10-15 000 pund.
Ikke bare her. Det er lenger oppe...
Hvis det skjer, blir jeg forbannet.
Jeg gjør det for naturens skyld,
-som jeg liker. -Riktig.
Men jeg vil ikke ha noen med grunnkurs i biologi
som kommer og sier: "Du har ødelagt dette habitatet."
Jeg har bare veltet et par maurtuer.
Men sannheten var at jeg hadde laget et rot.
Så det var bare én ting å gjøre.
Få Kaleb til å rydde opp alt.
Herregud.
Så var det på tide å starte litt mer miljøarbeid i skogen.
Dette kan se ut som tøylesløst hærverk, men det er det faktisk ikke.
Du kjører maskinen opp til et tre og forteller den tresorten.
Den griper bunnen, måler diameteren og tenker:
"Greit, hvis diameteren er det her, vil den være så mye der",
så den kan regne ut lengden på stokkene.
Det er en åtte-hjuls regnemaskin til en halv million pund.
Og da maskinen endelig ga seg for kvelden,
var resultatet spektakulært.
Dette er et kart over skogen.
Dette er den delen som ble tynnet, kun omtrent en åttedel,
og det er tømmeret vi fikk.
Dette ble så klart ikke godt mottatt på sosiale medier.
Jeg la ut et bilde av den store maskinen
som utfører alt hærverket på Instagram,
og folk har anklaget meg for å være en enmanns McDonald's.
"Hvorfor driver du avskoging?"
"Hvorfor ødelegger du alltid grønne ting, Jeremy?"
La oss gå inn i skogen og vise hvor idiotiske disse menneskene er.
Dette er den delen av skogen jeg fikk tømmeret fra.
Jeg hentet ut 200 tonn tømmer, og man kan ikke se det.
Den ser ut akkurat som før.
Den er så å si uendret.
Men naturen vet forskjell.
Ved å for eksempel fjerne trær her, her og her
lar det mer sollys nå skogbunnen.
Det bryter gjennom overalt, og det vil stimulere til vekst
av unge trær og blomster, forhåpentligvis blåklokker.
Og det er bra for biller, fugler og bier.
Det er bra for alt.
Som fugletitter hadde jeg spesielt lyst til å gjøre noe for fuglene.
Så jeg spurte eksperten Roy Dennis om råd.
Jeg vil si to ting, Roy.
Én, jeg trodde at Ron Dennis kom, og han er en helt annen type mann,
og for det andre er jeg sjalu på kikkerten din.
Jeg hadde en helt lik i en Porsche
-på en politistasjon i Argentina. -Skjønner.
Til min glede var Roy imponert fra starten av av hva jeg hadde.
Dette er veldig bra.
Er det?
Når du ser langs en slik hekk,
er det fantastisk mat for dyrelivet hele veien.
Bjørnebær er fantastisk for sangere til å fete seg opp for trekket til Afrika.
Hagtorn klare for gråtroster og rødvingetroster.
Det er veldig bra.
Hva er de?
De er stillitser.
-De er bare... -Små flokker, se.
De landet blant kornblomstene.
Du kan se dem der.
-Var det en flokk stillitser? -Ja, fem av dem, tror jeg.
Ser du dem spise på toppen der?
Jeg tror det er en liten familie.
Er det?
Ja, det er en nydelig en der.
Det gjør meg faktisk veldig glad.
Men det var én fugl jeg trodde jeg kunne gjøre mer for å hjelpe.
Han er på gulvet.
Se på ham. Det er en unge.
Han mister dunene sine. Han kan ikke fly.
La oss trekke oss tilbake, jeg vil ikke forstyrre ham.
Der drar forelderen. Mot skogen.
For å tiltrekke flere ugler bestemte jeg meg for å teppebombe hele gården
med uglekasser der de kunne bo.
Perfekt.
Greit.
For...
Da kassene var ferdige, overtok jeg noen stolper
som strømselskapet hadde lagt igjen i veikanten,
og Operasjon Ugle var i gang.
Jøsses!
Da jeg kom til stedet jeg hadde valgt ut, var Kaleb der for å hjelpe til.
Vil du nær hekken eller ikke?
Ja, der.
Mens han gravde hullet, gikk jeg gjennom sjekklisten.
Sement, tau, drill og noen uglekasser som jeg laget,
og ikke bestilte fra Amazon i det hele tatt.
Dypt nok?
Det duger.
-Dette er planen min. -Ja.
Jeg kjører denne fremover så den enden er over hullet ditt.
Så strekker vi et tau fra toppen til bak på Supacaten
og drar den opp.
Du er gal.
Hva ville du gjort?
Hent lasteren, gå til den enden av stolpen.
Løft så den går ned i hullet,
slå en stropp rundt til bak på Supacaten,
og så bare kjør tilbake og reis den opp.
Men jeg tror fortsatt du kommer til å trenge
et tau rundt toppen forankret til Supacaten.
Du kommer inn i vinkel med en spiss under, og når den...
Hvis jeg kjører inn sånn...
Nei. Kom inn i vinkel.
Den havner mellom spissene.
Jeg tror ikke det er mulig.
Jeg kan gjøre det.
Kjør den inn slik. Legg den ned. Rundt spissen...
Ikke glem at du har ni meter med bom også,
så hvis du kjører den litt ut nå...
Sånn, ja. Gjør det igjen.
Tror det vil fungere.
Jeg tror ikke det.
Den andre veien. Nei!
Nei!
Din idiot!
Det var din feil.
Jeg sa jo...
Du gikk for langt. Stopp, sa jeg.
-Den var ikke i hullet. -Den var det.
Nå fikk du jord på toppen igjen, se.
-Er det gjerdet knust? -Ja.
Faen heller. Da er et gjerde borte.
Gjør det du, så står jeg og gjør dette,
som er det du gjør, som André Previn.
Nei. Hvert eneste håndsignal var helt fint,
men du så ikke på meg.
Til slutt greide vi å få stolpen i bakken.
Nå snakker vi.
Og så snart betongfundamentet hadde størknet, beundret vi verket vårt.
Det er genialt.
Nei, vent litt.
Du.
Ja.
Den er langt fra rett.
Det er den ikke.
Men på den lyse siden glemte vi å sette uglekassen på toppen av den.
Faen.
Etter å ha rotet til det,
dro jeg for å sjekke våtmarksområdet mitt, der ting var enda verre.
Jeg bygget demningen med all denne leira langs forsiden,
men Gud har sett mitt arbeid og sagt:
"Men jeg har laget et hull her."
Du kan se strømvirvelen.
"Og alt vannet skal gå gjennom det og under demningen din."
Den natten gjorde Gud en full Guy Gibson.
Så jeg måtte glemme uglene og gjøre reparasjonsarbeid.
Greit, stopp der. Perfekt.
-Her. -Takk.
-Å nei. -Jeg har det.
-Nei, jeg har det. -Å nei.
Ja.
Perfekt.
Da det var gjort, ville jeg fortsette med uglene,
med det kunne jeg ikke, fordi Victor, den ukrainske biemannen, hadde kommet.
Det er kommersiell størrelse.
Og den viktigste wilding-operasjonen var i ferd med å begynne.
-Så det er fire bikuber? -Ja.
De er veldig fine.
Planen var enkel.
Biene ville lage honning og inntekt for gårdsbutikken når den endelig gjenåpnet.
DIDDLY SQUAT GÅRDSBUTIKK
Og de ville også pollinere avlingene mine.
Derfor kjøpte jeg en kvart million av dem.
Se på denne.
Det er en romdrakt.
Mens jeg kledde på meg, forberedte Victor røykmaskinen.
Hva gjør røyken?
Som du og jeg er bier redd ild og vann.
Jeg kan ikke bruke vann, så ild mye lettere.
-Men det er ikke ild, det er bare røyken. -Røyk, ja.
De vet at røyk kommer inn og blir redde.
Så de drar tilbake til kuben
og fyller magen med honning, og det gjør dem mindre aggressive.
Så de er liksom søvnige etter en stor lunsj.
-Ja. Kjenner du følelsen? -Ja.
Hvor ofte blir du stukket?
Omtrent ti på en dag.
Hva?
-Bier stikker deg bare én gang. -Én gang,
og de trekker stikket ut av magen.
Dør den etterpå?
Til slutt, ja.
Hvis en mannebie stikker deg, dør den,
og hvis en mannebie har sex, faller penisen av.
-Er det sant? -Ja.
Det ville vært plagsomt.
Hør, du kan høre dem.
Velkommen til deres nye hjem, bier.
Bra, veldig bra.
Du har ikke hansker på deg.
Det går bra.
Se, er de... Lager de honning allerede?
Ja, det er honning.
Hvor lenge lever en bie?
Rundt en måned om sommeren.
Seks måneder om vinteren.
Men dronningen kan leve mye lenger. Tre-fire år.
Er det en dronning her inne?
Burde være minst én dronning her.
Hvor mange egg legger hun?
På denne tiden av året legger hun rundt 2000 egg i døgnet.
Herregud.
Ja. Hun er produktiv.
Stjeler folk bikuber?
Ja. Vennen min mistet 40 kuber i fjor.
Noen kommer om natten med en henger og stjeler 40 kuber.
Ok.
Herregud, se dem komme ut.
Det er en skrekkfilm der.
Jeg er stukket.
I sokkene.
Vent.
Jeg tror du bør gå i buskene.
-Gå inn i skogen. -Hvorfor det?
Fordi de frigjør gift, de vil angripe som en flokk,
-én etter én. -Er det sant?
Bruk røyken.
-Når du har blitt stukket? -Ja.
Det går bra.
Nei, det går ikke bra. Foten min må amputeres.
Jævla bier.
Jeg gjør det hver dag.
Jeg har vondt hele tiden.
Så snart den røslige ukraineren har snudd seg,
skal jeg rulle meg rundt på bakken og skrike: "Jeg er stukket!"
Nå som Operasjon Bie drev seg selv,
måtte jeg reparere demningen igjen.
Vann er irriterende.
Nei, vi har noen store steiner.
Da det var gjort, gikk jeg tilbake til Operasjon Ugle,
der jeg hadde hatt et lykketreff.
Etter rotet Kaleb laget med å sette opp stolpen...
Takk, Dave.
...fant jeg denne fyren, han senker telegrafstolper
og har vært så vennlig å tilby seg å lage hullene jeg trenger.
Det viste seg at jeg ikke var den første til å grave hull i området.
Det er en grevlingby her, se.
Hull overalt.
Se på dette.
Det er helt nytt,
og se hvor mye jord de har sparket ut.
Vi satte ut kamerafellene igjen, og dette var det vi så den natten.
Jeg hater grevlinger.
Bortsett fra at de har spist nesten alle pinnsvin i Storbritannia,
er de som tenåringer.
De ligger i sengen hele dagen, står opp om natten, overfører sykdommer,
velter murer, og når sola står opp, går de og legger seg igjen.
Men i dag skulle de ikke få noen søvn i det hele tatt.
Greit.
Se på det.
Ja.
Sist vi gjorde dette,
jobbet jeg med en idiot, så den ble skjev,
-men denne blir rett? -Ja.
Med arbeidet gjort og Dave borte gledet jeg meg til å vise Kaleb det.
Se på dette.
Dette er hva jeg kan oppnå når jeg bare får jobbe på egen hånd.
Lurte på hvor du var.
Der. Se på det.
Og der borte, se.
Ja.
-Kuttet du ned stolpen? -Ja.
Kuttet dem ned til 6,40.
Halvannen meter er under bakken.
Hvordan gjorde du det egentlig?
Jeg tok en spade, vred spaden rundt, laget et hull
og hentet kranen.
Vent litt.
Kan du lukte det?
Så langt gikk planen min om å gjøre deler av gården mer naturlig veldig bra.
Men det var ikke bare miljøarbeid.
Det var jordbruk å gjøre.
I februar, for eksempel, trengte jeg å vite hvor mange lam som var på vei.
-Greit, stikk hånda ned dit. -Jepp.
-Kjenner du ryggraden? -Jepp.
Så jeg møtte Kevin og Ellen ved den mobile saueskanneren.
BOB BLANDEN SAUESKANNING
Er det kjørehanskene dine?
Nei.
Har aldri sett en sauebonde bruke sånne hansker.
Kom, sauer, inn med dere.
Så snart vi hadde taklet den vanlige ulydigheten...
Herregud.
Hver eneste en av dem er en hest.
...var det på tide å finne frem geleen og begynne å skanne.
Der. Det er et lam.
Kan du se ribbeina? Nakken?
Du er som en av ultralyd-sykepleiere på et sykehus.
Som peker: "Det er en penis."
"Hvordan vet du det?"
Er det ryggraden? Den svarte tingen?
-Nei, det er sonden i hånden min. -Riktig.
Ett lam.
Hun får rødt merke.
Bare ett, så hun er ikke så veldig produktiv.
Men ett er bedre enn ingen.
-Hvor mange har den? -Hun har ingen.
-Ingen? -Dessverre ikke.
Ingen?
Hvis du vil ha et fint stykke fårekjøtt, ta den.
Denne har to.
To? Flink sau.
Med skanningen fullført...
Det var det, du er ferdig.
...var det på tide å regne sammen.
Så hvor mange har vi av hver, Bob?
-Én tom. -Jepp.
-Femten med ett. -Jepp.
Tre trillinger og resten er tvillinger.
Vi har masse lam.
Bra.
Mange takk, Bob, for å gi meg gode nyheter.
Samtidig som jeg fikk sauene sjekket,
hadde jeg funnet et nytt leketøy for min murbygger
og sikkerhetssjef Gerald.
-Bevegelsessensor. -Ja.
Fest denne til noe. Stå stille, alle sammen.
Ja, men jeg sover rett der borte.
Hver rev, grevling...
Og så klart, når været tillot det,
måtte jeg og Kaleb haste av sted for å gjøre klar jordene.
Som i år ikke bare ville fylles med hvete, bygg og raps,
for de var også en del av wilding-prosjektet mitt.
På denne tiden av året drar alle edderkoppene og insektene
som har tilbrakt vinteren ute i gresskantene
langs siden av jordene
ut på jordene
for å spise alle insektene som er der ute og ødelegger avlingene mine.
Jeg liker disse edderkoppene og insektene.
De er vennene mine.
Problemet er at dette er et stort jorde.
Så stort at det ville ta en edderkopp
fem eller seks uker å komme over det.
Så jeg har lagt en plan.
Jeg ofrer litt av avlingene mine for å lage motorveier
som lar insektene nå midten av jordet raskere.
Og da Kaleb hadde laget motorveien,
var det snakk om å så noen frø for hånd.
-Det viser seg at jeg er god til dette. -Jeg vet ikke.
De tapte inntektene fra dette, som er hva,
-tre mål? -Ja.
Rundt 350 pund?
Noe sånt. Ja.
Greit, det...
Det gir ikke mening for meg.
Det gjør det, fordi miljøvernerne vil si:
"Er de ikke geniale?"
Om det fungerer, har vi revolusjonert jordbruk, reddet planeten, Nobelpriser.
Greta Thunberg kommer på besøk.
Jeg tror du bare mistet 370 pund. Gratulerer.
Til tross for Kalebs harde realisme elsket jeg wilding-prosjektet mitt.
Og det beste skulle ennå komme,
for midtpunktet i våtmarksområdet mitt
var klart til å fylles.
Igjen.
I dag er dagen jeg lager en kanal, la oss kalle det kloakken,
mellom bekken og den åpne gruven som jeg har gravd
med kun Kalebs elendige lille gravemaskin.
Nå gjør vi det.
Ok, sannhetens øyeblikk.
Der er det. Se på dette!
Det er Victoriafallene!
Jay, vær forsiktig.
Du burde egentlig bruke redningsvest.
Mens jeg nøt dette historiske øyeblikket, kom Kaleb.
Se hva jeg har skapt.
Jeg er Moses.
Hvem er Moses?
-Har du lest Bibelen? -Nei.
I Bibelen er det en mann som heter Moses.
-Ja. -Og han ledet noen
ut av et urolig område inn i et mye bedre område.
De kom til Rødehavet og sto fast,
og så delte vannet seg,
og de kunne gå over havbunnen og komme til Det lovede land.
Det er pisspreik.
På bare én dag var dammen full.
Og jeg bestemte meg straks for å fylle den med lunsj.
Jeg har 250 nydelige brunørret på omtrent den størrelsen for deg.
Yndlingsfisken min.
Ikke å se på, men å spise.
Tilbake, tilbake.
Ja, det er bra. Stopp.
Jeg åpner bak, så kobler vi til denne renna
og heller dem inn.
Greit. Kan jeg hjelpe?
Det lyder som om jeg er på Countryfile.
Det... La meg se om jeg kan hjelpe.
Der er de, se.
Tåler de å falle fra den høyden?
Man gjør det sånn. Du har nok sett bilder
av Hercules-fly som dumper ørret i De store sjøene i Canada,
-fra fly. -Nei.
Plasket når de lander, er helt greit.
Det vekker dem og lar dem svømme vekk.
Setter du dem forsiktig inn,
vil fisken ligge på siden og drukne på bunnen.
Hva?
-Så de er som sauer, men med finner. -Ja.
Da erklærer jeg Chipping Norton vannpark for åpen.
Se på det!
Det er hysterisk morsomt.
Se på dem. De hopper. Glade fisker!
Det er de.
Nå måtte jeg bare sørge for at fisken holdt seg i live,
noe som ut fra min historie ikke var en selvfølge.
For mange år siden hadde faren min en fiskedam,
og han pleide å elske å gå ut om kvelden,
kaste mat i den og se på karpene.
En jul tenkte jeg: "Strålende gave:
"Jeg skal gi ham flere karper til dammen."
Så jeg kjøpte noe kalt spøkelseskarpe.
De ser fantastiske ut.
Han var kjempebegeistret, og vi satte dem ut i dammen
og innså straks hvorfor de ble kalt spøkelseskarper.
De er helt usynlige under vann.
Så vi kunne ikke se fiskene jeg hadde gitt ham.
Og en uke senere var alle de andre karpene hans forsvunnet.
Så vi slo opp spøkelseskarpe i en bok, for det fantes ikke Internett da.
Og det viste seg at spøkelseskarpe spiser andre typer karpe.
Så jeg hadde gitt ham usynlig fisk som drepte hans synlige fisk.
Men dette var ingen tid for pessimisme, siden dammen nå så flott ut,
og det er ikke alt.
Endelig gode nyheter om demningen.
Den holder.
Har det tatt meg tre uker?
Jeg har ødelagt to skjorter, fire par jeans,
og ødelagt to av Kalebs batteridrevne driller,
men jeg klarte det.
Se på dette.
Men sannheten var at den utette demningen var eneste hake
i det som var i ferd med å bli et vellykket wilding-prosjekt.
I løpet av de siste ukene hadde jeg laget hjem til ugler og falker.
Jeg hadde sluppet solen ned på skogbunnen.
Jeg hadde introdusert flere villblomster
og gitt litt av åkrene mine tilbake til naturen.
Det var ingen tvil om at alt dette
hadde resultert i et bedre miljø for insekter.
Som var hele poenget.
Selv om det hadde kostet tusener, elsket jeg det.
Og det jeg virkelig trengte nå, var et klapp på ryggen fra Charlie.
Her er han.
Hei, hvordan går det?
Veldig bra.
Jeg venter på å høre hva jeg har
-gjort galt. -Nei, nei, det ser...
Det ser flott ut. Ser bra ut.
Du sa det.
-Du sa... -Jeg vet det.
At jeg har gjort en god jobb.
Og faktisk, når jeg tenkte på det,
var det mer å feire enn bare det.
Kan jeg bare si
at vi hadde den våteste såtiden i historien, ja? Er du enig?
-Som jeg kan huske, ja. -Ok.
Vi hadde Brexit.
Og til tross for alt det har jeg, i mitt første år, komplett nybegynner,
med litt hjelp fra deg og Kaleb,
klart å få alle frøene vi trenger
-i bakken. -Ja.
Vinterhveten ser bra ut.
Vinterbyggen ser bra ut.
Rapsen er ikke spist av duer.
Læreren gir meg en god karakter.
Det er veldig bra.
Vi har denne wilding-greia på stell.
For én gangs skyld går alt bra,
og så lenge ingenting annet går galt, vil vi gå i overskudd.
-Det går i riktig retning. -Akkurat.
NESTE GANG
Det er nå en global pandemi.
Nå må alle unngå unødvendig kontakt med andre.
Hvordan går det?
Jeg er livredd.
Jeg nærmer meg 60
og har røykt trekvart million sigaretter.
Jeg har hatt lungebetennelse, så lungene har arr.
-Hvis jeg får det... -Det er ikke mye håp.
Tekst: Fredrik Lingaas
Kreativ leder: Heidi Rabbevåg