CLARKSONIN FARMI
4. OSA - VILLIINNYTYS
Jos olisin ajanut tätä tietä
30 tai 40 vuotta sitten,
noin kahdeksan kilometrin jälkeen en olisi nähnyt, minne olin menossa.
Tuulilasini olisi sameana kuolleista hyönteisistä.
Katsokaa sitä nyt.
Ei mitään.
Sukellusveneeseen törmää enemmän kärpäsiä.
Tosiasia on, että vain 30 vuodessa
hyönteisten määrä on laskenut 25 % ja on yhä laskussa.
Olemme matkalla hyönteisten tuhoon.
Voidaan unohtaa ilmaston lämpeneminen ja muovit meressä,
koska ilman hyönteisiä kaikki elämä maapallolla päättyy.
Kaikki.
Ja tässä puhun minä. Ei joku
kainalokarvainen viherpiiperö mielenosoituksessa. Minä!
Ikävä kyllä moni näkee maanviljelyn
yhtenä pääsyynä hyönteisten vähenemiselle.
Ongelma on, että kun maatilan laitteet ovat isompia ja tehokkaampia,
peltojenkin pitää olla isompia ja tehokkaampia.
Se tarkoittaa, että sodan jälkeen
Britanniasta on hävinnyt 225 000 kilometriä pensasaitoja.
Se on menettänyt 40 % muinaisista metsistään.
97 % kaikista luonnonkasviniityistä.
Kaikki paikat, missä hyönteiset haluavat elää, ovat katoamassa.
Olen päättänyt tehdä asialle jotain.
Suunnitelmani on tehdä omista pensaistani, laaksoistani,
metsistäni ja puroistani
houkuttelevampia öttimöntiäisille.
Käytännössä aion jättää ison osan maatilaa täysin rauhaan.
Luontoäiti saa ottaa ohjat.
Sitä kutsutaan villiinnyttämiseksi.
Aion aloittaa melko soisesta ja surullisesta paikasta laakson pohjalla,
jonka haluan lopulta näyttävän tältä.
Ehkä haikarat ovat vähän liikaa,
mutta kaikki muu on tähtäimessä.
ISO METSÄ - PENSASAITAA MEHILÄISET - LÄHTEET - RUOHOA
LUONNONKUKAT - PÖLLÖLAATIKKO KOSTEIKKO - LONTOO
Toki ennen kuin pystyin aloittamaan kosteikkoprojektini työt,
piti miettiä virallisia sääntöjä.
Minun piti siis palkata tarkastajaryhmä.
Jos te teette HSI-laskelmat,
minä kiertelen täällä.
Näiden CSI: Miami -ihmisten piti varmistaa,
etteivät suunnitelmani vahingoittaisi siellä jo eläviä lajeja.
Enimmäkseen nurmea.
Aika hyvä uutinen.
Ja kun he olivat tehneet tutkimuksiaan jonkin aikaa,
menin katsomaan, montako punaista lippua he olivat löytäneet.
Iltapäivää, Jeremy.
-Hei, mitä kuuluu? -Hyvää. Entä sinulle?
No...
Nuo punaiset liput ovat juuri siellä, minne lampi tulisi.
Kyllä, näin on.
Mutta sinnekö emme voi rakentaa mitään?
Valitettavasti olemme löytäneet mahdollisia merkkejä nisäkkäästä.
-Koirasta? -Ei.
On todennäköistä, että se on vesimyyrä.
-Hyvin epätodennäköistä. -Mielenkiintoista.
Niitä oli 8 miljoonaa 20 vuotta sitten,
nyt 220 000 ja ne elävät enimmäkseen Glasgow'ssa.
Ja niitä on todettu olevan Cotswoldsissa.
-Niinkö? -Todellakin.
Tule tänne, vilkaise.
Näetkö nuo jätökset?
Vähän kuin Tic Tacien muotoisia.
-Tuo on siis ulostetta? -Kyllä.
On erittäin todennäköistä, että nämä ovat vesimyyrän jätöksiä.
Erittäin suojeltu laji.
Jos tapat ne, sinun katsotaan holtittomasti tuhoavan populaation,
jolloin saat syytteen ja voit joutua vankilaan.
Kauanko istun vankilassa?
Ehkä kuusi kuukautta aluksi ja 5 000 punnan sakot.
Olen suositellut, että kaikki työ pysähtyy,
kunnes olemme vahvistaneet, mitä täällä on.
Mitä jos kahmaisisimme isolla kaivurilla
koko alueen irti,
vesimyyrä ei huomaisi, ja laittaisimme sen tuonne.
Ei, Jeremy. Ei.
-Miksi ei? -Ei ja ei.
-Koko alueen. -Joutuisit vankilaan.
-Mutta olisin kiltti sille. -Ei.
Siirtäisin sen korkeammalle.
Ammattilaisen neuvoni on, että älä tee sitä.
Nähdäkseni, oliko se todella vesimyyrä, keksin suunnitelman.
Meillä on riistakameroita.
-Jos laitamme sellaisen tähän? -Hyvä idea.
-Sitten tiedämme. -Jep.
Sen pitää olla useita päiviä, jotta varmistuu, mitä liikkeet ovat.
-Ei, haluan nähdä, onko se vesimyyrä. -Niin, totta.
Kameramies viritti kameransa,
ja muutamaa päivää myöhemmin tutkin tulokset.
Ei myyrää.
Ei mitään. Ei yhtään mitään.
Olen nähnyt enemmän eläimiä Paul McCartneyn jääkaapissa.
Jokin teki tuon reiän...
Siinä. Tuohan sen teki.
Hiirikö? Ei, sillä on terävä nenä, se on päästäinen.
Ei vesimyyrää.
Tästä voimme päätellä, että estettä ei ole.
Tärkeä ympäristönsuojelutyöni voisi siis vihdoin alkaa.
Nopeus!
Tuo on aika jyrkkä.
Siitä ei tule kovin hauskaa.
No niin.
Tuo ei edes liiku.
En koske mihinkään ja liikun alas.
Voi paska!
Minä vain liu'un. Hitto!
Tein sen.
Valuin jyrkän kohdan alas ja olen pohjalla.
Katsokaa ekologista työnjälkeäni
matkalla luomaan biologista ruokakauppaa,
täynnä eri lajeja.
Paikalle päästyäni
aloin kaivaa.
Haluan tehdä selväksi, tästä ei tule kuin Ed Sheeranin lampi,
joka on turkoosi ja jossa on hyppylauta ja uimabaari.
Mahtava kone olet!
Tuo on pari metriä syvä.
Pohjalla on savea, mikä on hyvä, koska savi pitää vettä,
mutta etsin sinistä savea, joka on syvemmällä,
koska se pitää vettä todella hyvin ja vuoraan sillä sivut.
Katsokaapa tuota.
Se on sinistä savea.
Säästöön.
Lounasaikaan mennessä edistyin hyvin.
Nyt se on noin kolme metriä syvä.
Lähdin syömään tajuamatta, että kun olin poissa,
luonto järjestäisi yllätyksen.
Se on täynnä vettä!
Paljon vettä, ja se tapahtui tunnissa.
Voi paska!
Vesi pitäisi pumpata pois ennen kuin pystyisin jatkamaan.
Hyödyntääkseni kaivuria, jonka olin vuokrannut koko päiväksi,
päätin kaivaa toisen lammen.
Kerron suunnitelmani.
Minulla on pari lähdettä tuolla ylhäällä.
Ne ovat luoneet tämän puron, joten ajattelin tehdä padon tähän,
ja kun veden pinta nousee patoani vasten,
se täyttää tämän.
Jos vettä hidastaa,
on suurempi mahdollisuus, että saukot, haikarat ja hyönteiset
asettuvat siihen.
Aloitin uuden hankkeeni innoissani.
Kaiva, kaivuri.
Mehukasta päällysmultaa.
Kun Lisa saapui, odotin hänen olevan innoissaan saavutuksistani.
Anteeksi, mitä tämä on? Rakennamme tuonne.
Mitä täällä tapahtuu?
Tule katsomaan, niin näytän, miten loistava se on.
Helvetti soikoon.
-Tuo naru on pato. -Mitä?
Missä lampemme on?
Emme me tästä puhuneet.
Tuolla alhaalla. Se on jo lampi, mutta sen ei pitäisi olla vielä.
-Työstän tätä... -En ymmärrä tätä.
Mitä helvettiä teet täällä?
Se on kosteikkoalue.
Se tulvii tähän pätkään ja luo kosteikon hyönteisille.
Jumalauta, Jeremy. Mitä aiot tehdä kaikella tällä irtomaalla?
Ei tänne mikään tule asumaan.
Tästä voisi tehdä jatko-osan elokuvaan Taistelulähetit - 1917.
Eikö tuo sotku riitä sinulle?
Oliko pakko tehdä toinen?
Sam Mendes soitti, hän tekee elokuvan 1918.
Mikä vika siinä sotkussa oli? Miksi sinun piti tehdä uusi sotku?
Miksi kaikki huutavat minulle koko ajan?
Siitä lähtien kun heräsin, ihmiset ovat huutaneet minulle.
Kaleb huusi, Charlie huusi.
Kun rouva Raivo oli lähtenyt, aloin rakentamaan patoani.
Luoja.
Nyt on niin kylmä, että täytyy pitää...
Se ei oikeastaan ole hattu. Se on Elton Johnin ensimmäinen tupee.
Tilanne on tämä.
Olen tukkinut vuodot tältä puolen.
En niin hyvin, että sukellusveneen komentaja
kehuisi minua, mutta tukin vähäsen.
Ja vedenkorkeus nousee nyt tuolla puolella.
Voisin nyt täyttää toisen lammen.
Katsokaa, miten se virtaa.
Loistavaa.
En voi uskoa, että tein tämän.
Olin erittäin tyytyväinen.
Sateen ja pimeyden laskeutuessa
lähdin kotiin syömään lämmintä keittoa takkatulen ääressä.
Voi paska!
Olin jumissa itse tekemässäni jorpakossa.
En pääse...
Minun piti pyytää Kalebia laskemaan tyttöystävä käsistään ja tulla auttamaan.
Helvetti.
Täällä on helvetin mutaista.
Sidotaan kiinni.
Koeta saada se suoraan ja tuonne, niin vedän ylös.
-Onko selvä? -Selvä, anna palaa.
Vaikka meillä oli Lamborghinin voima ja kymppiveto,
emme liikkuneet mihinkään.
Vedä nyt.
Voi ei.
Niinpä Kaleb päätti irrottaa hinausköyden ja pelastaa itsensä.
Nähdään myöhemmin!
Mikä onnistui hyvin.
Mene, mene.
Vitun sade.
Tämä meni täysin läskiksi.
Kaikki on jumissa.
Luonnollisesti Kaleb oli erittäin tyytyväinen minuun.
Idiootti. Jos et olisi jäänyt jumiin,
ei minun olisi tarvinnut jumittua.
Nyt varmaan kaadun! Helvetti.
Seuraavana aamuna meillä oli uusi suunnitelma traktorini pelastamiseksi.
Kaleb vetäisi minua traktorillaan
samalla kun hänen veljensä vetäisi häntä traktorillaan.
Kiristä hihna varovasti.
Hitaasti, noin.
Pysy hinauksessa.
En ole ennen ajanut mitään, joten jatka neuvomista.
Hitto, neliveto ei ollut päällä. Hän tappaa minut.
Jaksaa, jaksaa, CLAASin voima.
Muistakaa, teemme tämän ympäristön hyväksi.
Oi voima!
Siihen kului 4 000 litraa bensaa, mutta nyt liikumme.
Pääsemme pois!
Nyt taidan liikkua omin avuin.
Okei, lopettakaa.
Kun olimme vetäneet Supacatin mudasta,
kaupunkilaistyttö Lisa saapui hänelle jouluna ostamallani lahjalla.
-Hei. -Oletko nähnyt tätä ennen?
En ole.
-Se on kunnon traktori. -"Kunnon traktori."
Tuolla on traktoriitti, se ei ole hyvä.
Ole hyvä.
-Kiitos. -Sinä ja Kieran pärjäsitte hyvin.
-Kippis. -Kippis.
Hyvin tehty, kiitos.
Oli vaikuttavaa nähdä teidän kolmen tulevan ylös.
Sanoin itse asiassa ylös tullessa,
että Kalebilla takuulla jöpöttää traktorissaan.
Juhlahetkemme keskeytettiin,
kun paikalle saapui Sukkela Charlie,
joka oli tavallistakin vakavampi.
Mitä teemme täällä?
Missä?
Kävelin tuolta ja täällä on aikamoinen sotku...
Muutama pyörän jälki, enkä ole korjannut kaivamaani kuoppaa vielä.
Tuo on lammikko lampaiden kaukaloiden pumpulle.
Juu.
-Ja sitten on tämä. -Joo.
Myönnän, että sotkua syntyi, mutta rappaamme,
ja silloin roiskuu.
Ämpärisi on kaatunut,
-ja sitä on tuolla asti. -Niin on.
Aiheutetut maaperän vauriot...
Mitkä vauriot?
-Olen ilmastanut sen. -Et ole.
Olet tiivistänyt sen, koska vesi ei poistu.
Rikomme maaperän tiivistymistä koskevia vaatimuksia...
Sano se uudestaan. "Maaperän tiivistymistä
"koskevia vaatimuksia."
Pitäisi huolehtia Brexitistä, ja he...
Tarkastaja tulee,
ja voimme menettää 5 % perustuestamme,
eli tuesta, jota saat valtiolta.
Tämä on luonnonsuojeluprojektini.
Tämä ei ole suojelua vaan vahinkoa.
Sinun on lopetettava se.
Toivoin, että löylytys loppuisi siihen,
mutta sitten Charlie meni katsomaan uusia lammikkojani.
Jälleen, kaikki tämä on vain vahinkoa maaperään.
Mutta miten saat puskutraktorin tänne ilman maaperävaurioita?
Tekemällä sen silloin, kun on kuivempaa.
Milloin?
Anteeksi, Charlie.
Syyskuusta lähtien on satanut joka ikinen päivä.
Tiedän sen.
Kun tuo raskaita koneita märälle maalle, saa aikaan ison sotkun.
Mutta kuvittele tämä, tule tänne ja käytä mielikuvitustasi.
Nyt näet vain Sommen, etkö?
Kyllä, sen minä näen.
Siristä silmiäsi.
Kuningaskalastaja tuolla oksalla.
Saukkoperhe kirmaamassa täällä.
"Kirmaavat saukot", hyvä.
Ehkäpä haikara odottamassa maukasta suupalaa.
Tämä on pelkkää ruohoa, villikukkia.
Ekoväki kostuu tällaisesta.
Tämä on hienoa, mutta olet
teoillasi mahdollisesti aiheuttanut maksujen menetyksen.
Ja se voi olla 10 000 - 15 000 puntaa.
Ei vain täällä. Myös tuolla...
Jos niin käy, olen tosi kiukkuinen.
Teen sen auttaakseni luontoa,
-josta pidän. -Oikein.
En suostu siihen, että joku keskiasteen biologi
tulee kertomaan minulle, kuinka olen pilannut elinympäristön.
Vain muutama muurahaispesä on kaatunut.
Totuus kuitenkin on, että olen sotkenut paikat.
Siihen oli vain yksi ratkaisu.
Pyytää Kalebia siistimään kaiken.
Jessus.
Sitten oli aika tehdä lisää ympäristötyötä metsässä.
Tämä saattaa näyttää rehottavalta ilkivallalta, mutta sitä se ei ole.
Kone ajetaan puun viereen ja sille kerrotaan, mikä puu on kyseessä.
Se tarttuu runkoon, mittaa halkaisijan ja miettii:
"Jos halkaisija on tämä, ylempänä on sen ja sen verran"
ja laskee, kuinka pitkiä tukkien pitäisi olla.
Se on kasivetoinen runko-ohjattu puolen miljoonan punnan laskukone.
Ja kun kone lopulta hiljentyi yöksi,
tulokset olivat näyttäviä.
Tämä on metsän kartta.
Tuota osuutta harvennettiin noin kahdeksasosalla,
ja tuossa on siitä saatu puutavara.
Tästä ei tietenkään tykätty sosiaalisessa mediassa.
Julkaisin kuvan isosta koneesta
vandalisoimassa metsää Instagramissa,
ja ihmiset ovat syyttäneet minua yhden miehen McDonald'siksi.
"Miksi aiheutat metsäkatoa?"
"Miksi aina tuhoat vihreitä asioita?"
Mennään metsään ja näette, kuinka ääliömäisiä nämä ihmiset ovat.
Tämä on se osa metsää, mistä sain kaikki puut.
Otin 200 tonnia puuta täältä, eikä sitä huomaa.
Se näyttää täysin samalta kuin ennenkin.
Se on lähes muuttumaton.
Luonto kuitenkin huomaa eron.
Poistamalla puita täältä ja täältä, esimerkiksi,
metsän maanpinta saa enemmän valoa.
Valolänttejä näkyy kaikkialla ja se edistää kasvua,
nuorempia puita, kukkia, sinikelloja, toivottavasti.
Ja se on hyväksi kovakuoriaisille, linnuille ja mehiläisille.
Se on hyväksi kaikelle.
Lintubongarina olin erityisen innokas auttamaan lintuja.
Kysyin villieläinten asiantuntijalta, Roy Dennisiltä, neuvoa.
Saanko sanoa kaksi asiaa?
Luulin, että Ron Dennis tulee, ja hän on hyvin erilainen mies.
Toiseksi, olen kateellinen kiikareistasi.
Minulla oli samanlaiset. Ne ovat Porschessa
-poliisiasemalla Argentiinassa. -Vai niin.
Ilokseni Roy oli heti vaikuttunut siitä, mitä minulla oli.
Tämä on erittäin hyvä.
Oikeasti?
Kun katsoo tuollaista pensasaitaa pitkin,
siellä on koko matkan fantastista ruokaa villieläimille.
Karhunvatukka, loistava rasvanlähde kertuille ennen niiden matkaa Afrikkaan.
Orapihlajia valmiina räkätti- ja punakylkirastaille.
Todella hyvä.
Mitä ne ovat?
Tiklejä.
Pieniä parvia.
Ne laskeutuivat kaunokkeihin.
Voit nähdä ne tuolla.
-Oliko se tikliparvi? -Kyllä, viisi lintua, kai.
Näetkö ne syömässä tuolla?
Luulen, että se on pieni perhe.
Niinkö?
Kyllä, tuolla on kaunis yksilö.
Se tekee minut todella iloiseksi.
Oli kuitenkin yksi lintu, jota ajattelin voivani auttaa enemmän.
Se on lattialla.
Katsokaa sitä. Se on poikanen.
Untuvat näkyvät vielä. Se ei osaa lentää.
Vetäydytään, koska en halua häiritä sitä.
Tuolla menee vanhempi.
Houkutellakseni lisää pöllöjä, päätin sirotella koko maatilalle
pöllölaatikoita, joissa ne voisivat elää.
Täydellistä.
No niin.
No voi...
Kun laatikot olivat kunnossa, otin haltuuni pylväitä,
jotka sähköyhtiö oli jättänyt tienpieleen,
ja operaatio Pöllö oli käynnissä.
Jestas!
Kun saavuin valitsemalleni paikalle, Kaleb oli auttamassa.
Haluatko päästä lähelle pensasaitaa?
Kyllä, tuonne.
Kun hän kaivoi kuoppaa, kävin läpi tarkistuslistan.
Sementtiä, köyttä, pora, ja joitakin pöllölaatikoita, jotka tein,
joita en varmasti tilannut netistä. En laisinkaan.
Tarpeeksi syvä?
Se kelpaa.
Tämä on suunnitelmani.
Ajan tällä eteenpäin niin, että pääty on kuopan kohdalla.
Sitten laitamme köyden yläpäästä Supacatiin kiinni
ja vedämme sen pystyyn.
Olet hullu.
No mitä sitä tekisit?
Hae kuormaaja ja ota tolpan päästä kiinni.
Se menee reikään,
ota hihna Supacatin takaosasta,
aja poispäin ja se nousee ylös.
Minusta silti pitää sitoa
köysi yläosan ympäri ja kiinnittää se Supacatiin.
Tulet kulmassa yksi piikki alapuolella...
Jos ajan sen näin...
Ei. Tule kulmassa.
Se tulee piikkiesi väliin.
En usko, että niin voi tehdä.
Pystyn siihen.
Aja siihen näin. Laske se alas. Piikin ympärillä...
Sinulla on yhdeksän metriä puomia,
joten voit työntää sitä nyt vähän.
Noin. Tee se uudestaan.
Luulen, että se toimii.
Tuskinpa.
Toiseen suuntaan. Ei!
Ei!
Typerä idiootti!
Se oli sinun syytäsi.
Minähän sanoin...
Työnsit liikaa. Käskin lopettaa.
-Se ei ollut kuopassa. -Oli se.
Työnsit sinne multaa taas.
-Onko aita mäsä? -On.
Helvetti. Aita pilalla.
No, tee sinä se, ja minä teen vain tätä
kuten sinä, kuin kapellimestari.
Väärin. Joka ikinen käsimerkki oli hyvä,
mutta et katsonut minua.
Lopulta onnistuimme saamaan pylvään maahan.
Nyt edistymme.
Kun betonipohja oli asettunut, kartoitimme kättemme jälkeä.
Se on loistava.
Ei, hetkinen.
Kaveri.
Niin.
Se ei ole läheskään suorassa.
Ei todellakaan.
Toisaalta, unohdimme laittaa pöllölaatikon sen päälle.
Voi paska.
Tyrittyäni sen
lähdin tarkistamaan kosteikkoalueeni, jossa asiat olivat vielä huonommin.
Laitoin savea rakentamani padon eteen,
mutta Jumala on todennut:
"Olen luonut tämän reiän tänne."
Pyörteen voi nähdä.
"Ja kaikki vesi menköön sen läpi patosi ali."
Sinä yönä Jumala tuhosi padon lopullisesti,
joten minun piti unohtaa pöllöt ja tehdä korjaustöitä.
Pysähdy siihen. Hyvä.
-Tässä. -Kiitti.
-Voi ei. -Sain kiinni.
Täydellistä.
Kun se oli hoidettu, halusin palata pöllölaatikoihin,
mutten voinut, koska ukrainalainen mehiläismies Viktor ilmestyi.
Se on kaupallista kokoa.
Ja tilan tärkein villiinnytysoperaatio oli alkamassa.
-Nuoko ovat ne neljä pesää? -Kyllä.
Ne ovat hyvin fiksuja.
Suunnitelma oli yksinkertainen.
Mehiläiset tekisivät hunajaa ja rahaa maatilapuotiin, kun se jälleen avautuisi.
Ja ne myös auttaisivat pölyttämään viljelykasvejani.
Siksi ostin niitä neljännesmiljoonan.
Katsokaa tätä.
Se on avaruuspuku.
Sillä välin kun pukeuduin, Victor valmisteli savuttimen.
Mitä savu tekee?
Kuten me, mehiläinen pelkää tulta ja vettä.
En voi käyttää pesiin vettä, joten tuli on helpompi.
-Mutta se ei ole tulta, vain savua. -Aivan.
Ne aistivat savun ja pelästyvät.
Silloin ne palaavat pesään,
täyttävät vatsansa hunajalla ja ovat siksi vähemmän aggressiivisia.
Eli ne ovat uneliaita ison lounaan jälkeen.
-Niin. Tiedätkö tunteen? -Tiedän.
Kuinka usein sinua pistetään?
Noin 10 kertaa päivässä.
Mitä?
-Se voi pistää vain kerran. -Kerran,
ja piikit tulevat niiden vatsasta.
Kuoleeko se?
Lopulta kyllä.
Eli jos miesmehiläinen pistää, se kuolee,
ja jos se harrastaa seksiä, sen penis irtoaa.
-Onko se totta? -On.
Se olisi ärsyttävää.
Kuulen ne.
Tervetuloa uuteen kotiinne.
Hyvä, oikein hyvä.
Sinulla ei ole hanskoja.
Ei se mitään.
Tekevätkö ne jo hunajaa?
Kyllä, tämä on hunajaa.
Kauanko mehiläinen elää?
Kesällä noin kuukauden.
Talvella puoli vuotta.
Mutta kuningatar elää kauemmin. Kolme, neljä vuotta.
Onko täällä kuningatarta?
Pitäisi olla ainakin yksi.
Kuinka monta munaa se munii?
Tähän aikaan vuodesta noin 2 000 munaa päivällä ja yöllä.
Jessus.
Juu. Se on tuottelias.
Varastavatko ihmiset mehiläispesiä?
Kyllä. Ystäväni menetti 40 pesää viime vuonna.
Hevostraileri tuli yöllä. 40 laatikkoa vietiin yhdestä paikasta.
Okei.
Luoja, miten ne tulevat ulos.
Tuo on kauhuelokuvasta.
Minua on pistetty.
Sukissa.
Odota, odota.
Sinun on parasta mennä pusikkoon.
-Mene metsään. -Miksi?
Koska ne vapauttavat myrkkyä ja tulevat laumana,
Yksi toisensa perään.
Jatka savutusta.
-Kun sinua on pistetty? -Niin.
Pärjäät kyllä.
En pärjää. Jalkani joudutaan amputoimaan.
Helvetin mehiläiset.
Sitä teen joka päivä.
Olen tuskissani jatkuvasti.
Heti kun roteva ukrainalainen kääntää selkänsä,
aion pyöriä maassa ja huutaa: "Minua on pistetty."
Kun operaatio Mehiläinen pyöri nyt itsestään,
minun piti korjata pato uudestaan.
Vesi on ärsyttävää.
Meillä on isoja kiviä.
Ja kun se oli tehty, palasin operaatio Pöllön pariin,
missä minulla kävi säkä.
Sen jälkeen kun Kaleb tyri pylväiden pystyttämisen...
Kiitti, Dave.
...löysin tämän tyypin, joka pystyttää teleyhtiön pylväitä
ja on ystävällisesti tarjoutunut tekemään tarvitsemani reiät.
Kävi ilmi, etten ollut ainoa, joka kaivaa reikiä tänne.
Tämä on mäyräkaupunki.
Reikiä on kaikkialla.
Katsokaa tätä.
Tuo on juuri kaivettu,
ja katsokaa, paljonko maata ne ovat potkineet siitä ulos.
Jälleen kerran otimme riistakamerat esiin ja sinä yönä näimme tämän.
Vihaan mäyriä.
Sen lisäksi, että ne ovat syöneet lähes jokaisen siilin Britanniassa,
ne ovat kuin teinejä.
Makaavat sängyssä koko päivän, nousevat yöllä, levittävät sairauksia,
kaatavat seiniä ja kun aurinko nousee, ne menevät taas sänkyyn.
Tänään ne eivät kuitenkaan saa nukuttua.
Katsokaa tuota.
Viimeksi, kun tein tämän
idiootin kanssa, se oli vinossa,
-mutta tästä tulee suora? -Kyllä.
Kun työ oli tehty ja Dave lähtenyt, halusin näyttää Kalebille.
Katso.
Tämä on tulos, kun saan tehdä sen yksin.
Mietinkin, missä olit.
Katsopas tuota.
Ja sitten tuolla.
Ai joo.
-Katkaisitko tolpan? -Kyllä.
Leikkasin ne 6,4 metriin.
Maan alla on 1,5 metriä.
Miten oikeasti teit sen?
Hain lapion, pyöritin sitä ja tein reiän,
hain kurottimen...
Odotapas hetki.
Haistatko tuon?
Toistaiseksi suunnitelmani villiinnyttää osia maatilasta sujui hyvin.
Kaikki ei tosin ollut ympäristötyötä.
Varsinaista maanviljelyäkin oli vielä tehtävänä.
Helmikuussa minun piti tietää, montako karitsaa oli tulossa.
-Työnnä kätesi sinne. -Jep.
-Tunnetko sen selkärangan? -Jep.
Tapasin Kevinin ja Ellenin liikkuvan lammasultran luona.
LAMPAIDEN ULTRAUS
Ovatko nuo ajohanskasi?
Eivät.
En ole koskaan nähnyt lampurilla tuollaisia.
Tulkaa, sisään.
Kohdattuamme tyypillistä lammastottelemattomuutta...
Kristus.
Joka ikinen niistä on hevonen.
Oli aika ottaa geeli esiin ja aloittaa ultraus.
Tuolla on karitsa.
Näetkö sen kylkiluut? Niskan?
Olet kuin ne kätilöt sairaalassa,
jotka osoittavat: "Penis."
Mistä senkin tietää?
Onko tuo musta juttu selkäranka?
-Ei, se on anturi, joka on kädessäni. -Aivan.
Yksi karitsa.
Punainen piste.
Vain yksi, joten se ei ole kovin tuottelias.
Parempi kuin ei mitään.
-Montako sillä on? -Ei yhtään.
-Eikö yhtään? -Pelkäänpä niin.
Ei yhtään?
Jos haluat lampaanlihaa, siinä olisi.
Tällä on siis kaksi.
Kaksi? Hyvä lammas.
Kun ultraus oli tehty...
Valmista tuli.
...oli aika julkaista tulokset.
Montako meillä on mitäkin, Bob?
-Yksi tyhjä. -Jep.
-Viisitoista yhtä karitsaa. -Jep.
Kolmet kolmoset ja loput ovat kaksosia.
Meillä on paljon karitsoja.
Hyvä.
Bob, paljon kiitoksia, että toit hyviä uutisia.
Sen lisäksi, että lampaat tutkittiin,
löysin uuden lelun kivimuurarilleni
ja turvallisuuspäällikölleni, Geraldille.
-Liiketunnistin. -Joo.
Tämä sidotaan johonkin. Pysykää paikoillanne.
Niin, mutta nukun tuolla.
Joka kettu, mäyrä...
Ja tietenkin, aina kun sää salli,
Kalebin ja minun piti kiiruhtaa traktoriin viljelemään peltoja.
Mitkä eivät tänä vuonna olisi vain täynnä vehnää, ohraa ja rapsia,
koska nekin ovat osa villiinnytysprojektiani.
Tähän aikaan vuodesta kaikki hämähäkit ja hyönteiset,
jotka ovat viettäneet talven pientareissa
peltojen laidoilla,
lähtevät pelloille
syömään kaikki pienet ötökät, jotka tuhoavat satoani.
Pidän näistä hämähäkeistä ja hyönteisistä.
Ne ovat ystäviäni.
Ongelma on, että tämä on iso pelto.
Niin iso, että veisi hämähäkiltä
viisi tai kuusi viikkoa päästä sen läpi.
Joten olen keksinyt suunnitelman.
Uhraan osan kasveistani tehdäkseni moottoriteitä,
jotka mahdollistavat hyönteisten pääsyn pellon keskelle nopeammin.
Kun Kaleb oli luonut moottoritien,
piti kylvää siemeniä käsin.
-Olenkin todella hyvä tässä. -Enpä tiedä siitä.
Tällä menetetyt tulot ovat
-3/4 eekkeriä? -Niin.
Eli noin 350 puntaa?
Niillä main.
Siinä ei minusta ole järkeä.
On siinä, koska ympäristönsuojelijat
pitävät niitä mahtavina.
Jos se toimii, mullistamme maanviljelyn, pelastamme planeetan, Nobel-palkintoja.
Greta Thunberg tulee kylään.
Minusta vain menetit 370 puntaa. Onnittelut.
Kalebin kylmästä realismista huolimatta rakastin villiinnytysprojektiani.
Ja paras oli vielä edessä,
koska vihdoinkin kosteikkoalueeni keskipiste
oli valmis täytettäväksi.
Jälleen.
Tänään on se päivä, kun luon kanavan, tai laskuojan,
puron ja kaivamani avolouhoksen välille
käyttäen vain Kalebin surkeaa pikku kaivuria.
Aloitetaan.
Totuuden hetki.
Siinä se on. Katsokaa tätä!
Victorian putoukset!
Jay, ole varovainen.
Sinulla pitäisi olla pelastusliivit.
Kun juhlin tätä historiallista hetkeä, Kaleb saapui.
Katso, mitä olen luonut.
Minä olen Mooses.
Kuka on Mooses?
-Oletko lukenut Raamattua? -En.
Raamatussa on eräs mies nimeltä Mooses.
-Niin? -Ja hän johti jotakuta
pois levottomalta alueelta paljon paremmalle alueelle.
He pääsivät Punaisellemerelle ja olivat jumissa,
ja sitten vesi jakaantui,
ja he pystyivät kävelemään merenpohjaa pitkin Luvattuun maahan.
Paskapuhetta.
Vain yhdessä päivässä lampi oli täynnä.
Ja päätin heti täyttää sen lounaalla.
Minulla on 250 ihanaa tämän kokoista taimenta sinulle.
Lempikalani.
Ei siis katsomiseen vaan syömiseen.
Taaksepäin.
Siinä on hyvä. Pysähdy.
Lasken takareunan, sitten kiinnitämme kourun
ja hulautamme ne veteen.
Miten voin auttaa?
Kuulostaa kuin olisin Countryfilessä.
"Katsotaan, voinko auttaa."
Siinä ne kaikki ovat.
Selviävätkö ne pudotuksesta noin korkealta?
Niin se tehdään. Olet nähnyt kuvia
rahtikoneista pudottamassa taimenia Suuriin järviin Kanadassa?
-Se tehdään lentokoneista. -En.
Se loiskahdus toimii ihan hyvin.
Se herättää ne. Ne lähtevät liikkeeseen.
Jos ne siirretään verkossa,
ne vain makaavat kyljellään ja hukkuvat pohjaan.
Mitä?
-Eli ne ovat kuin lampaita, mutta evillä. -Kyllä.
Täten julistan Chipping Nortonin vesipuiston avatuksi.
Katsokaa!
Tuo on hulvatonta.
Katsokaa. Ne hyppivät. Onnellisia kaloja!
Niin ovat.
Nyt piti vain varmistaa, että kalat pysyisivät hengissä,
mikä ei historiani huomioiden ollut varmaa.
Monta vuotta sitten isälläni oli kalalampi,
ja hän tykkäsi mennä iltaisin ulos
ripottelemaan ruokaa ja katselemaan karppeja.
Eräänä jouluna ajattelin: "Loistava lahja,
"ostan hänelle lisää karppeja lampeensa."
Ostin hänelle albiinokarppeja.
Mahtavan näköisiä otuksia.
Isäni oli innoissaan. Laitoimme ne hänen lampeensa
ja tajusimme heti, miksi niitä kutsuttiin "haamukarpeiksi".
Ne ovat täysin näkymättömiä veden alla.
Emme siis nähneet kaloja, jotka ostin hänelle.
Viikkoa myöhemmin kaikki hänen muut karppinsa olivat kadonneet.
Etsimme albiinokarpin kirjasta, koska silloin ei ollut internetiä.
Selvisi, että haamukarppi syö muunlaisia karppeja.
Eli ostin hänelle näkymättömiä kaloja, jotka tappoivat hänen näkyvät kalansa.
Mutta nyt ei ollut aika pessimismille, koska lampi näytti nyt mahtavalta,
eikä siinä kaikki.
Vihdoinkin hyviä uutisia patorintamalla.
Se pitää vettä.
Minulla on mennyt... kolme viikkoa?
Olen pilannut kaksi paitaa, neljä paria farkkuja
ja rikkonut kaksi Kalebin paristokäyttöistä porakonetta,
mutta tein sen.
Katsokaa tätä.
Totuus kuitenkin on, että vuotava pato oli ainoa ongelma
muuten onnistuneessa villiinnytyshankkeessa.
Viime viikkojen aikana olin tehnyt koteja pöllöille ja tuulihaukoille.
Antanut auringon paistaa metsän pohjalle.
Lisännyt luonnonkukkia
ja antanut osan pelloistani takaisin luonnolle.
Ja kaikki se oli ilman muuta
johtanut parempaan ympäristöön hyönteisille.
Mikä oli koko pointti.
Vaikka se oli maksanut tuhansia, rakastin sitä.
Ja nyt tarvitsin taputuksen selkään Charlielta.
Täällä hän on.
Hei, miten voit?
Oikein hyvin.
Odotan vain, mitä olen tehnyt väärin
-tärkeän työni kanssa. -Ei, se näyttää...
Näyttää upealta. Hyvältä näyttää.
Sanoit juuri sen.
Tiedän.
Sanoit, että tein hyvää työtä.
Ja itse asiassa, kun mietin asiaa,
oli muutakin juhlittavaa kuin vain se.
Jos saan sanoa,
meillä oli historian märin istutuskausi, eikö niin?
-Mitä minä muistan. Kyllä. -Selvä.
Meillä oli Brexit.
Ja kaikesta huolimatta minun, täyden noviisin ensimmäisenä vuotena,
sinun ja Kalebin pienellä avulla,
onnistui saada kaikki siemenet
-maahan. -Aivan.
Talvivehnä näyttää hyvältä.
Talviohra näyttää hyvältä.
Kyyhkyt eivät ole syöneet rapsia.
Saan opettajalta hyvän arvosanan.
Hyvältä näyttää.
Villiinnyttämis- ja maisemointiprojekti on valmistunut.
Kaikki menee kerrankin hyvin,
ja niin kauan kuin mikään muu ei mene pieleen, kassakone kilisee.
-Kaikki menee oikeaan suuntaan. -Nimenomaan.
ENSI JAKSOSSA
Se on maailmanlaajuinen pandemia.
Nyt on kaikkien aika välttää tarpeettomia kontakteja.
Mitä kuuluu?
Olen pelosta jäykkänä.
Olen melkein 60,
olen polttanut satojatuhansia savukkeita.
Keuhkokuume on arpeuttanut keuhkoni.
-Jos saan sen... -Ei ole paljon toivoa.
Tekstitys: Maarit Hirvonen
Luova tarkastaja