CLARKSONOVA FARMA
3. KAPITOLA NAKUPOVÁNÍ
I když děsivé podzimní srážky způsobily paseku
v mých farmářských plánech,
byly dny, kdy vyšlo slunce
a Kaleb se mohl vrátit k práci s traktorem.
Při jedné z těchto vzácných příležitostí jsem usoudil, že se musíme něčím potěšit.
Správně. Jsem na cestě do místního farmářského obchodu
pro oběd. Tedy pro to, co k němu potřebuju.
A jsme tady.
Dorazili jste na místo určení.
Dobrá.
Pár těchhle,
šunku, masový koláč.
Počkat, sýr.
Máte norský Jarlsberg?
-Nemáme. -Čedar?
Máme výborný, pokud vám chutná poctivý, silný čedar.
Tohle se vážně vyrábí v Daylesfordu a prodává tady v obchodě?
Ano, správně.
Nic nevidíte.
Tohle potřebuju, křupavý bochník a máslo.
Jo, oběd pro jednoho mám v tašce.
-Výborně. Mockrát děkuju. -Děkuju.
-Kolik to bude? -Dělá to 83,44 liber.
Dám je nahoru.
No dobře, tak o trochu víc.
83? 30...
40. To je 90.
Chcete stvrzenku?
Ano, protože jinak mi to nikdo neuvěří.
Díky.
DAYLESFORD EKOLOGICKÁ FARMA
Nakonec to však byla moudrá investice,
protože cestou domů
se mi v hlavě rozsvítila žárovka o pěti milionech wattů.
Farmářský obchod? Proč ne?
Když někde postavím malou stodolu,
naplním ji všemi výpěstky z farmy...
To není špatný nápad.
Ve skutečnosti to byl skvělý nápad,
a dokonce jsem měl na mysli určité místo.
Tohle se k farmaření nevyužívá. Je to půda ležící ladem.
Tamhle je silnice, brána, takže přístup je dobrý.
Ze všeho nejlepší je to za těmito stromy. Pojďte se podívat.
Za touhle malou brankou
je kemp pro karavany.
Neustále se měnící zákazníci,
co nikdy nebudou moct říct lidem,
že je můj obchod špatný, pokud špatný bude.
Žádné negativní reakce.
Když jsem vybral místo, zavolal jsem Alanovi,
který je 25 let mým stavitelem, aby ho prozkoumal.
Pojedeš tím ramenem těsně kolem kraje.
Musíš být v linii s tím kopcem,
takže vyjedeš z toho rohu.
Ještě jsem ani neměl všechna stavební povolení,
ale Alan řekl, že přesto
můžeme začít s odstraňováním pár centimetrů svrchní půdy.
Strhneme ji, abychom viděli, na čem jsme. Tím skončíme.
Vše je připraveno.
-Neunáhlil jsem se? -Ne.
-Neporušil jsem žádný zákon? -Rozhodně ne.
Takže jsem ihned skočil
za volant Alanova velkého bagru.
Jo, koukněte se na to.
Jdeme na to.
Moje dodávka. Panebože.
A sakra.
Hezky pomalu. Odstraň tu trávu.
Moc hluboko.
Ne tak hluboko.
Ukázalo se, že jako bagrista nejsem nic moc.
Do háje. Je to jak bazén.
Když mi Alan navrhl, ať jdu dělat něco jiného,
šel jsem zkontrolovat políčko experimentálních brambor,
které jsem zasadil před pár měsíci.
Něco jsem vypěstoval!
Další!
Jsou jich spousty. Tak asi pět.
Podívejte se.
A další.
Když jsem je vykopával, stavil se čtverák Charlie.
Jsou to dobré brambory? Vím, že jsou na pečení,
což je skvělé, a jsou nové.
-Jsou to salátové brambory. -To je totéž.
Odrůda Melody. Ta je dobrá. Budou opravdu chutné.
Ale zabralo mi skoro půlhodinu je vykopat.
Mám jeden kbelík. Kolik jich odtud získám?
Mělo by to být 14 až 16 tun na akr.
-Tohle jsou asi dva akry. -Říkals 14 tun?
-Jo. -Odtud?
-Jen dva akry? -Jen dva.
To je spousta hranolků.
Hodily by se mi do obchodu,
jenže ještě nestojí a nemám stavební povolení.
Tak moment... Realisticky vzato bude obchod tak za šest týdnů,
pokud dostanu stavební povolení tento týden...
-Jo. -Vydrží ty brambory ještě šest týdnů?
Šest týdnů vydrží.
Jak po šest týdnů zabráním jejich znehodnocení?
Musí se spíš posekat než postříkat.
-Myslíš sekačkou na trávu? -Sekačkou. Všechno pryč.
Když posekáš nať, budou jen nečinně ležet?
Budou nečinně ležet. A slupka se zpevní.
-A to je dobře? -To je dobře.
Vydrží delší skladování.
Když mi Kaleb půjčil svou sekačku
a naučil mě s ní pracovat...
Dobře, to je ono. Patky jsou v provozu. Teď to zmáčkněte znovu.
...vyrazil jsem.
Ano.
Odstraňuji nať ze svých brambor.
To jim znemožní růst
a budou jen odpočívat v půdě.
Bože, to je dobrý traktor.
-Jeremy, slyšíte mě? -Jo, slyším.
Možná by to chtělo snížit tu sekačku. Mohlo by to pomoct.
Začátečnická chyba.
Jo, já to věděl. Teď se vrátím na začátek
a konečně to udělám se spuštěnou sekačkou,
protože to nejspíš bude velký rozdíl.
Byl, a já konečně na něčem makal.
Odvádí dobrou práci.
S bramborami hluboce spícími v zemi jsem se pak
mohl soustředit na jiné produkty pro svůj farmářský obchod.
Po menším průzkumu jsem zjistil, že Chadlington,
místní vesnice, se jmenuje po sv. Chadovi, patronu
studní a pramenů.
A co víc, celá vesnice získávala pitnou vodu
z pramenů na této farmě.
Ale jedné noci v roce 1972
vodoprávní úřad napojil všechny na vodovodní síť.
Zuřili. Byli vzteky bez sebe.
Dotazovali se v parlamentu.
Místní televizní stanice poslala do Chadlingtonu reportéra,
aby o události informoval. Mám z toho klip.
Zajímavá lekce demokracie zde v Chadlingtonu.
To je Chris Tarrant. Skutečně je to Chris Tarrant.
Tady začínal.
Zdá se, že úřady jim mohou do kohoutků pustit, co se jim zachce,
ale pokud jim to nenalijí násilím do hrdel,
nemohou je donutit to pít.
Paní Cooneyová, vy pijete pramenitou vodu.
Čím je tak zvláštní?
Je čistá. Tu druhou špínu já nechci.
Co se vám na vodě z kohoutku nelíbí?
Je hrozná.
Měli jsme akvárium s tropickými rybkami,
ale když změnili vodu, všechny zemřely.
Je smíchaná s odpadní vodou z Temple Guitingu a Bourtonu-on-the-Water.
Všechny ty splašky jdou do ní.
Všichni místní chtějí pít jen tuto.
Dělají to tak po staletí a je vynikající.
Takže mě předběhl v příběhu o vodě v Chadlingtonu
a pak v Kdo chce být milionářem?
Prostě žiju ve stínu tohoto muže.
Ale nakonec se budu smát já,
protože Chadlingtonu pramenitou vodu vrátím.
Chci ten pramen vidět, protože jsem se o prameny
předtím nestaral.
Úkol číslo jedna pro Lisu, odebrat pár vzorků na testy.
Odebíráš ji přímo u země?
Ano.
Přesně tak to dělá Perrier.
Je skutečně lahodná.
Podívejte se, jak rychle naplníte láhev.
Mohlo by to fungovat jako politika obchodu B&Q s najímáním seniorů.
Naženete spoustu důchodců s láhvemi pod vodopád,
kde je budou plnit.
Bylo by to fantastické výdělečné zaměstnání pro seniory.
Za něco takového se dostává rytířský řád.
Po odeslání vzorků do laboratoře jsem dostal další nápad.
Tohle je rostlina wasabi,
známá jako zelené zlato,
protože tohle by vás v obchodě stálo 52 liber,
stejně jako půl tuny mrkve.
Aby se to dalo jíst, musíte to oloupat.
Většina zelené, pálivé pasty wasabi, kterou vám dají v japonských restauracích,
je ve skutečnosti hořčice s křenem
smíchaná s umělými sladidly a barvivy.
Tohle je originál.
Jestli to tu dokážu pěstovat,
budu si za chvilku prohlížet katalog G5 Mercedesu.
To je fantastické.
Teď už je to tady.
Ale pěstovat wasabi není snadné.
Potřebuje rychle tekoucí vodu o přesné teplotě
a přesném pH.
Jakmile jsem našel vyhovující potok,
musel jsem udělat záhon, takže jsem potřeboval stroj.
Jednoválcový motor,
0,16 litru, maximální rychlost: trojka.
Budu mu říkat James May.
Teď jsem zasadil asi 100 rostlin wasabi.
Pokud všechny přežijí, dělá to...
No, 5 000 liber za kořeny
a pak dalších 1 000 liber za listy, pravděpodobně.
To je víc, než dostanete
za stovky akrů pšenice.
V tomhle jsou peníze.
Odtrhl jsem se od prací s farmářským obchodem,
protože Charlie mě otravoval kvůli strojům,
které zůstaly venku.
Přijal jsem jistá opatření proti krádežím se svým nově jmenovaným šéfem bezpečnosti
Geraldem, stavitelem kamenných zídek.
Říkal jsem, že to unesu.
Kristepane.
Tak pojď, ty parchante.
Dobrá.
To bude stačit.
Jo.
Dobrý.
-Poslyš, je 5.40. -Dobře.
Než vyšlou z hospody pátrací četu,
měl bys tam jít.
Rád jsem tě zase viděl, děkuju.
Jo.
Takže mechanizaci jsem měl teď zabezpečenou.
Brzy budu mít co prodávat v obchodě
a stavební povolení by tu mělo být každým dnem.
Všechno šlo dobře, dokud...
Cože?
Z obecní rady přišly špatné zprávy.
Vesnice nesouhlasí s mým plánem na farmářský obchod.
„Z následujících důvodů...“
Stížnosti se prostě týkají rizika, že se vesnice změní
a že to poškodí vesnické obchody.
Je to malá, starosvětská vesnice.
Lidé obecně nejsou moc nadšení.
Lidé jsou tou situací trochu zmatení
a nikdy nevíme, co Jeremy udělá příště.
Vyhodil přece do vzduchu svůj dům.
Psi štěkali a lidé si mysleli, že přišel konec světa.
Charlie mi honem e-mailem vysvětlil, jak bych se měl
s námitkami vypořádat.
„I když se to při prvním pohledu nečte dobře,
„už jsem se k obavám vyjádřil
„prostřednictvím podnikatelského plánu.“
„Co je podnikatelský plán?“ Příklady podnikatelského plánu, dobrá.
„Priority a potřeby zákazníků.
„Trasy na trh. Produktové služby a návrhy.
„Prodej, hodnoty a marže.
„Strategický akční plán...“ To mi bude trvat týden.
Napsal jsem každou frázi, kterou jsem slyšel v pořadu Šéfová,
předložil podnikatelský plán a kupodivu to fungovalo,
protože krátce nato jsem dostal stavební povolení.
Jen to tam vyklop, Brade. Všechno až na dno.
Znamenalo to, že Alan mohl konečně začít stavět.
Prostě to tam vyklop.
Vezmu bagr a odhrnu to. Dej pryč ta kolečka.
Ale měl týdenní skluz,
týden, který brambory neměly.
A aby bylo ještě hůř, vrátil se starý nepřítel.
Proboha.
Jak se dá v těchhle podmínkách něco stavět?
-Zažil jsi tady takové počasí? -Nikdy.
Všichni jednou skončíme se zákopovou nohou.
Ne, můj problém jsou tuny brambor,
ale nevydrží navždy. Tak jak dlouho?
„Jak dlouho?“
Pokud se počasí zlomí, možná osm týdnů.
Ne. To nejde.
Celé dny v jednom kuse lilo.
Když déšť konečně polevil,
vypadaly základy obchodu takhle.
Před třemi týdny jsem vykopal základy pro obchod.
A stalo se... tohle.
Divím se, že mě ministerstvo životního prostředí
neobvinilo, že mám nelegální jezero.
Stavební povolení vypršelo,
a máme největší srážky
od posledních největších srážek.
Daří se v zemědělství vůbec něco?
S rozvrhem stavby v troskách
se prioritou stalo zachránit brambory.
Musely se vykopat a uskladnit, na což jsem potřeboval stroj.
A v této části světa, kde brambory nikdo nepěstuje,
se najít nějaký zdálo být složité.
Ale ke Kalebově radosti jsem to dokázal.
Je jako rezavý kbelík.
Chci říct,
do háje.
Ta pneumatika je stará a prázdná.
Tyhle se musí sundat. Budu je muset zahřát.
Musí se to znovu namazat. Tohle mazivo je staré.
Všechno je zelené a zašlé. Je to kus šrotu.
Ale nakonec přestal skuhrat a zprovoznil ho.
A s pomocí místních dětí začala pomalá, vyčerpávající práce.
Od začátku pole až sem nám to trvalo
asi čtyři hodiny?
A všechno tohle nám zbývá.
Potřebovali jsme se pohnout dál.
Tamhleta, hele. Je černá.
Jo, je černá a trochu rozměklá.
Ale pracovníci nakonec zachránili 16 tun brambor
a kromě několika, které potřeboval můj šéf ochranky,
jsme je všechny dostali do suchého, temného skladu.
Tím jsem získal trochu času, abych se pustil do další akce
související s obchodem...
-Kolik slepic chcete koupit? -Šedesát.
Vejce.
Nebudeme jim říkat slepice z volného výběhu.
Budeme jim říkat vytrénované slepice.
Tak jim říkají ve Vietnamu.
To je lepší než volný výběh.
Jo, to se mi líbí.
Mám v plánu zbudovat řadu malých kurníků
podél této strany lesa.
Vlastně začneme asi tady.
Jo.
Takže můžeš vybírat vajíčka z této strany,
ale slepice mohou vylézt z druhé a běhat po lese.
Musíme to znovu oplotit
a kolem vnějšku natáhnout pletivo.
-Jak by se tam mohla dostat liška? -Jako liška.
Zaručuju, že se tam dostane do 20 minut.
Jak vysoký bude ten plot?
Metr osmdesát.
Takže druhý den jsme se zase sešli, abychom postavili plot.
Držte to u paty sloupku. Vyrovnejte to.
S použitím věci, které Kaleb říkal...
zabiják chlapů.
A jdeme na to.
Teď vy.
Výš.
Ani se to nehne.
Dej mi pokoj.
To ten poslední malý přehyb.
Bolí to.
Výborně. Tak jo, další.
Přinesete to? Já vezmu tohle.
Potřebujeme další sloupek. Musíme jich mít víc.
Sejdeme se dole.
Vemte dva, pokud možno.
Tak den pokračoval pod bičem venkovského tyrana.
Výš. Teď je to ono. Tři,
čtyři, pět.
Ještě dva. No tak, ještě dva.
Co na mě dnes ráno křičíš? Podrž to.
Fajn, vemte žebřík a tyč, já vezmu tohle
a sejdeme se u dalšího.
-Připraven? -Nejsme ani v polovině, co?
Ne.
Ale nakonec byl Jurský park hotový.
Pak byl čas nainstalovat kurníky, které objednala Lisa.
-Je to dobrý, ne? -No, zapadly by,
kdybychom byli někde u moře.
-Byly buď tyhle, nebo kamínkovité. -A já mám ptáky.
-Jé. -Šedesát čistokrevných burfordek hnědých.
Dobře, jdeme na to.
Sem můžeme dát 20, 12. Sem 20.
Třicet, 40, 50,
tři, osm. Sedm na konec.
-Vůbec jsem neposlouchal. -Dobrý, mám to.
Slepice evidentně nebyly nadšené vyhlídkou
na život v Legolandu.
Jsou rozpustilé. Pardon.
Jeremy, bez krmení to nepůjde.
Ale jo.
-Jak? -Protože sleduj tohle.
Jsem zaříkávač ptáků.
Kloflas mě, mrcho.
Ne, takhle se to dělá, jasný?
To je důležitá lekce. Předstíráte, že nemáte zájem.
Nenápadně přicházím, dívám se jinam.
Pak se v poslední chvíli střemhlav...
Zatraceně.
Ale nakonec byly všechny slepice bezpečně ubytovány
ve svých nových domcích.
A Lisa pro mě měla malé překvapení.
Zavři oči a nastav ruku.
-Vejce? -První vejce, jo.
Snesly ho v přepravce.
-Vejce. -Jo.
Snáší slepice vejce ze zadku,
nebo z vaginy?
Nechodils náhodou do internátní školy?
Když si to vygůgluju, Jeff Bezos se o mě bude bát.
To ano.
Produkce vajec v plném rozsahu se blížila.
Doufejme, že stejné to bude i s balenou pramenitou vodou.
Protože do kanceláře dorazil důležitý dopis.
Tak tohle jsou...
výsledky ze všech pramenů na farmě.
Dal jsem otestovat vodu, abych zjistil, co je co a kolik je jí pitné.
Dobrá. Je to v podstatě něco jako E. coli.
„Druh bakterie nacházející se ve střevech zvířat a lidí.
„Některé kmeny mohou způsobit průjem, otravu jídlem.“ Bla bla. „Pneumonii.“
Takže v prameni jedna žádná E. coli není.
A žádná není ani v prameni dva.
Dobrá. Podstatou toho, co tu mám, je,
že prameny jedna a dva, které chci plnit do lahví, jsou dobré.
Nicméně tam byla taky poněkud znepokojivá zpráva.
Moment.
„Pozitivní koliformní vzorek
„by měl být považován za indikaci výkalů ve vašem zdroji.“
Rybník, který napájí dům, kde žiju,
je zaneřáděný doslova vším v takovém množství, že...
To vysvětluje, proč jsem tak plný sraček.
Protože to je to, na čem posledních pár let žiju.
Je to jen záplava výkalů.
Pln obav, že se nedožiju toho,
abych ten farmářský obchod otevřel,
jsem šel doma do místnosti pro filtraci vody.
Počkat. Je to dost zabahněné.
Panebože, to je...
Ukážu vám, jak to má vypadat. Vydržte.
Takže
takhle to vypadalo... před třemi měsíci.
A takhle to vypadá teď.
Tohle piju.
Piju hnijící zvířata a výkaly.
Naštěstí je Lisa dnes v Londýně. Neřeknu jí, že...
Neřeknu jí, že se to stalo.
To bude asi nejlepší. Prostě řeknu ne, všechno je v pořádku.
Byly i další špatné zprávy,
protože i když byly brambory ve skladu...
jejich čas pomalu vypršel.
Když je prohrábnem, je jich tu docela dost shnilých,
které musíme vytřídit.
Jo, máme tyhle, které...
jsou rozbředlé, shnilé a hnusné.
Potřeboval jsem je okamžitě začít prodávat.
Ale farmářský obchod nebyl ani zdaleka hotový.
V této zoufalé době jsem přišel se zoufalým opatřením.
POCTIVÁ SKŘÍŇKA - MÍSTNÍ BRAMBORY 15 PENCÍ ZA JEDNU, 80 PENCÍ ZA ŠEST
BRAMBORY V TRUHLE! 15 PENCÍ ZA BRAMBORU
Dobré ráno.
Tahle stojí 15 pencí, ale tahle taky.
To je jediná slabina mého plánu.
Brambory jsou tady, sáčky taky.
Dobrý.
PENÍZE NECHTE V TÉTO ZÁSUVCE!
Ukázalo se, že poctivá skříňka přitahuje jen poctivé lidi.
Většinou.
Někdo mi nechal tenhle uzávěr láhve.
Protože to jsou...
Ale někteří lidé tam nechali skutečné peníze.
Takže jsem vydělal...
dva, tři, čtyři, pět liber 35 pencí.
Jaké to jsou? Se slupkou?
Podívejte se.
Můžete mít velké nebo malé.
-Vezmu si ty velké. Upeču je. -Kolik jich chcete?
-Sedm. -Sedm?
Nádhera. Koukněte na to.
Jsem tak bohatý.
Nicméně jsem nechtěl prodávat 16 tun brambor
z kartotéky.
Co jsem opravdu potřeboval, byl hotový obchod.
A z této fronty...
přišla dobrá zpráva, protože se konečně začínal rýsovat.
-Hele, to je za dnešní ráno. -Za dnešní ráno?
Díval jsem se na druhou stranu včera v dešti.
Podívej, co jsme včera udělali.
-Takže žádný Alan do nepohody. -Jo.
Takhle je to v pořádku, ne? Ty výstupky a tak.
-Ty se mi líbí. -Jsou dobrý.
Pěkný velký kameny. Pár hezkých máme.
Vypadá to víc jako ta stodola tam dole.
-Přesně tak. -Jo.
Musím obstarat ovce. Vážně musím.
A myslím, že tě zdržuju, což nechci.
-Přines pár brambor. -Přinesu.
-Pár ti jich tam dám. -Přinesu ti nějaké brambory.
Prosím.
Když jsem odcházel, Alan si najednou vzpomněl,
že potřebuje ještě něco.
Ještě něco, než půjdeš.
Potřebujeme vodu a elektřinu ze stanoviště karavanů.
Musíme si s nimi promluvit.
Patří Klubu pro kempování a karavany.
-Jo? -Vycházím s nimi opravdu dobře,
protože jsem na karavany hodný.
-Bezva. -Vždycky o nich mluvím hezky.
Já je viděl s válečky dynamitu uvnitř.
Tak jo, musíme se s nimi spojit.
Zařídím to.
Ukázalo se, že Klub pro kempování a karavany
mi bude rád poskytovat elektřinu a vodu,
pokud jim dám něco na oplátku. Takže...
Ahoj, jsem Jeremy Clarkson
a jak jsem vždycky říkal, není nad dovolenou v karavanu.
Místo, jako je toto, nabízí členům Klubu pro kempování a karavany
přístup k nádherné přírodě za pouhých 41 liber ročně.
Myslím, že se rozjasňuje.
A je to skvělé místo, kde si užijete stolování pod širým nebem
nebo možná trochu sportu s lidmi ze všech oblastí života.
Tak pojďte, zažeňte ten brexitový splín
a na letošní dovolenou vyrazte na starý dobrý anglický venkov.
Nebudete litovat. Na zdraví.
Po napojení na vodu a elektřinu
vypadalo všechno dobře. Ale pak...
No, není to skvělé.
Místo pro farmářský obchod, na které se díváme,
má v majetkových listinách
věcné břemeno,
která tvé využívání omezuje.
A jak?
Takhle. Mám tu mapu. Farmářský obchod bude tady.
OBCHOD
To je hranice mého pozemku?
Jo.
HRANICE
A tady je malý roh toho pole...
Ta brána není moje.
PŘÍSTUPOVÁ BRÁNA
Máme právo k přístupu
a užívání celého toho rohu pole.
Ale je omezené pouze pro zemědělské účely.
-Můžeme postavit obchod, ale... -Zákazníci se k němu nedostanou.
...zákazníci se k němu nedostanou.
V PRDELI
-Je to kousíček. -Jo, je.
Tři metry. Jen ta brána.
Je to doslova brána a roh toho pole.
Jak říkáš, asi 30 metrů čtverečných.
Proboha.
Musel jsem tedy najít lidi z vesnice, kterým ta brána patřila,
a doufat, že nebudou z těch,
kdo měli proti obchodu námitky už předtím.
A hádejte co...
nebyli!
Dali mi povolení pro zákazníky, kteří přijedou do obchodu,
a práce mohla pokračovat.
Dobrá, vyklop to tamhle, Brade.
Odstraň z cesty ta kolečka.
Nakonec,
o čtyři týdny později, než bylo v plánu, byla budova hotová.
Představuju si to jako Fortnum & Mason's.
-Co to je? -Neříkej, že to nevíš.
-Nemám ponětí. -Je to velký londýnský obchod.
-Tos udělal naschvál. -Jako Harrods.
-Víme, co je Harrods. -Je jako Harrods.
Tyhle krámy odstraníme a zase to srovnáme,
a bude to připravené na provoz. A co toaleta?
Něco musíme sehnat. Budou sem chodit staří lidé.
Půjdu najít něco na prodej.
Pršet prostě nikdy nepřestane.
Nepřestalo osm týdnů.
Něco ti povím. Tohle je globální oteplování.
Celý život se proháníš v autech.
Promiň. Co je to za auto?
Ne, moje dodávka je elektrická.
Ty a jiní lidé se v těchhle potloukáte 30 let
a ničíte příští generaci náš svět.
To je neuvěřitelná blbost. Bože!
Dobrá, pojďme na to.
Dejte pryč všechny ty trubky.
Zavři ty dveře, Jasone, ať se nepoškodí.
Popravdě zbývala ještě spousta práce, než se z holé stodoly stal opravdu obchod.
Lukeu, chci, aby tyhle krámy zmizely.
Ale s každou uplynulou hodinou brambory hnily.
Bažanti se krmili mým wasabi.
Liška kroužila kolem kurníků.
A honci, které jsem pozval, byli ze zákona povinni
zavolat, když prošla kolem.
Protože čas byl kritický,
rozhodl jsem té noci, že se farmářský obchod Diddly Squat
o víkendu otevře, ať se stane cokoli.
Musíme do obchodu sehnat bedny na zeleninu.
-Jo. -Musíme pověsit reklamní cedule.
-Dobře. -Musíme obchod vymalovat.
Tak co chcete, abych udělal? A kdy se obchod otevírá?
-Zítra ve dvě hodiny. Já vím. -Kolik je teď hodin?
-Pátek 9.40. Otvírá se zítra. -A tohle všechno musíme stihnout?
Jinak ty brambory shnijí.
Pokud neotevřeme teď, žádné brambory mít nebudeme.
-Všechny shnijí. -Jo.
Kaleb letěl dát udělat cedule,
zatímco já vzal do obchodu Lisu,
aby mohla začít malovat a já mohl vyzkoušet parkoviště.
FARMÁŘSKÝ OBCHOD DIDDLY SQUAT
-Je opravdu hluboko. -To je fakt zlý.
-Připravena? -Ano, vydrž.
-Jupí. -To je skvělé. Nebo bude.
-Připravena? -Jo, pokračuj.
-Kde je dřez? -Co?
Musíš mít dřez na oplachování věcí.
Dřez nemáme. Máme kohoutek.
Nebudem se babrat v tom,
že nám chybí nějaký odvod vody kvůli úspoře peněz.
Vypadá fantasticky. Se střechou se zdá větší.
Ano.
Nechal jsem Lisu natírat stěny
a šel pomoct Kalebovi s poutači.
Kolik lidí přijde v sobotu?
To je dobrá otázka.
Dal jste to do místních novin?
-Ne, protože mě najednou napadlo... -Sociální média.
Sociální média. Twitter. Mám 7,1 milionu...
-Sakra. -...sledujících.
Co na Twitteru děláte? Já ho nepoužívám.
Nic. Twitter je prostě jen příležitost
pro velmi levicové lidi sdělovat stále levicovější pohledy
jiným levicovým lidem.
Nevím jistě, jestli je to farmářský obchod...
-Ale všechno je vegetariánské, ne? -Jo, to je.
To je dobrý hashtag.
-Všechno bude veganské. -Použijeme to na Twitteru.
Prokrista, vytvoří se svými páchnoucími podpažími
míli dlouhou frontu, když to řekneme.
Když jsem dotweetoval,
přišel Kaleb s pro něj typickým návrhem,
co udělat s neprodanými bramborami.
Můžete uspořádat bramborovou bitvu.
Jdete tam, opijete se a házíte po sobě bramborami.
Cože? Jdeš na večírek a pak to funguje jak?
Nejdřív se pozdravíte.
A pak přijde asi desátá. To je všechno.
Prostě po sobě házíte brambory.
Kdo jsou ti ostatní vrhači brambor?
Nemůžu je jmenovat,
protože by řekli, že jsem je prozradil.
A všichni by házeli brambory po nich, jak by se jim chtělo.
Tvůj a můj život jsou neskutečně odlišné.
FARMÁŘSKÝ OBCHOD UŽ TUTO SOBOTU
Když jsme umístili poutače, vrátili jsme se do obchodu,
abychom pomohli s mobilním záchodem.
Je parádní, že jo?
Prostě ho tam postavíme.
Jak zajistíme, že se ve větru nepřevrátí?
Nejlíp bude nějak ho zatížit.
Dík, kámo.
Když byl záchod na místě, šel jsem zkontrolovat malířku.
-Takže, Jeremy? -Jo?
Mluvila jsem s mámou a poslala jí video, co dělám.
A ona mi odepsala přes WhatsApp.
„Panebože. Okamžitě přestaň.
„Musíš to omítnout, než to natřeš. Vygůgli si to.“
Tak jsem to udělala
a musí se udělat směs cementu a vody
a tím to natřít.
Jo, kdybychom o tenhle efekt stáli.
Nemáme čas. Obchod se otvírá za...
-Stejně už je pozdě. -...24 hodin a deset minut.
Nechal jsem to na Lise
a šel sbírat vajíčka, která budeme prodávat.
Jedno, dvě.
Ne, vůbec žádné.
Jedno.
Poslední šance. 59 slepic...
Jedno. Co děláte?
To je 11 vajec.
To stačí na piknik, ne na prodej.
Po své tirádě k slepicím jsem se vrátil do obchodu...
a dorazil právě včas, abych stihl čtveráka Charlieho.
Cestou jsem přemýšlel, jestli se dal postavit na větrnější místo.
Já vím. Ale už jsme skoro připraveni na zákazníky.
Jasně.
Charlie mě pak informoval,
že nemůžu prodat žádné skopové z těch poražených ovcí.
Nemůžu to maso prodat?
Teprve až ti to schválí hygiena.
Takže to zmrzlé...
To zmrzlé maso se nebude moct prodat, dokud nedostaneme...
Přijde příští týden, myslím.
Ta, co nemůže chodit ve čtvrtek a v pátek?
Obecní rada nemůže nikoho poslat, ano.
Proč ne?
Protože ona pracuje jen od pondělí do středy.
Jsme v roce 1974? Probudil jsem se v 70. letech?
No tak.
Uvnitř dopadaly Charlieho byrokratické bomby jedna za druhou.
Lisa si myslí, že venku je krásné místo pro kavárnu.
-Lidi si můžou sednout a dát si kafe. -Odchylka od plánu.
Budujeme ohniště. Potřebuju k tomu povolení?
Ne, ale možná bude třeba posouzení rizika.
Můžu dát ven upozornění? „Nevstupujte do ohně.“
„Nelehejte si do ohně.“
To je dobrý. „Nedotýkejte se ohně.“
Čímž říkám: „Vítej, zákazníku, myslím, že jsi debil.“
Naštěstí jsem nakonec
byrokracii utekl a mohl se věnovat dokončení obchodu.
Vidíš, to bude dobrý.
Máme ještě spoustu práce.
Zatraceně.
Druhý den už počasí nebylo takovéhle.
Bylo chladné a bezútěšné
a pořád jsem musel řešit nějaké problémy.
FARMÁŘSKÝ OBCHOD DIDLY SQUAT
-Jsou to fakt dobrá vejce. -A máte test na salmonelu?
-Co? Máme? -Máte?
To vypadá fakt dobře.
Fantasticky. Tohle otevřu.
A je to. A pak máme ten... Když jsou zavřené, podívej...
-To ne. Tohle je obchod s jógou. -Squat shop.
Squat shop zní, jako že sem lidé chodí na jógu.
-Diddly Squat. -Ano, ale když je zavřeno,
je jasné, co děláme. Když bude otevřeno,
budou sem chodit ženské v trikotech a říkat: „Můžu udělat psa hlavou dolů?“
S pramenitou vodou byl malý problém.
Objednal jsem čtyři vzorky láhví,
které přišly včas před otevřením obchodu,
ale já se rozhodl pro tu žlutou.
Jak vidíte,
etiketa je podle mě dobrá. Líbí se mi.
Je jasná, ale...
Vypadá trochu jako vzorek.
Nicméně jak se blížila hodina nula,
všechno bylo konečně v pořádku.
VODA DIDDLY SQUAT NEOBSAHUJE SRAČKY
ZARUČUJEME, ŽE NIC NENÍ BIO!
POZOR NA TUTO VELKOU JÁMU
AŤ NECHYTNETE!
BRAMBORY - 51P/KG MÉNĚ NEŽ JINDE
A byli jsme připraveni na zákazníky.
Otázkou bylo,
jestli byl můj výkřik na sociálních médiích dost hlasitý,
aby nějaké přilákal.
Fajn, jdeme na to. Začínáme.
Můžu vám něco nabídnout? Třeba brambory?
Máme široký výběr brambor.
Ano. To je odrůda Melody.
Jsou vynikající na hranolky, na pečení, jsou opravdu dobré.
-Dobře. -Pečené jsou fantastické.
-Hranolky, poslužte si. -Berete American Express?
Visa.
Zrovna když jsem začínal panikařit...
Propána.
Panenko skákavá.
Ne, vážně, podívejte se tamhle.
Jsou, kam až oko dohlédne.
Panebože, co jsem to udělal?
-Jste v pořádku? -Jo, jsem.
Jen přijelo víc lidí, než jsem čekal.
Můj manžel je po operaci, ale přijel se na vás podívat.
-Jsem vám moc vděčný. -Měl operaci páteře.
Mám parkoviště pro hendikapované.
POUZE PRO HENDIKAPOVANÉ
-Máte průkaz ZTP? -Ano, máme.
Zaparkujte v modré zóně. Je tam zvláštní prostor.
-Děkuju. -Díky.
Davy lidí přicházely i pěšky.
Obchod byl brzy přeplněný a Lisa nevěděla, co dřív.
Ahoj, zdravím.
Mezitím jsem se rozhodl,
že budu užitečnější venku jako tvář obchodu.
-Můžu si vás vyfotit? -Poslužte si.
-Co tam mám napsat? -Curtisovi.
Prosím. A vaše brambory.
Dělá to 6,21 liber, pane. Šest liber dvě pence.
To je 6,72 liber.
Ví někdo, jak dopadl zápas Chelsea-Spurs?
-Kolik? 2,20 liber? Jak se daří? -Fajn, díky.
Prosím, a vaše brambory. Dáte si koláč?
Z kterých jste novin?
Cotswolds gentleman.
-Cotswolds gentleman? -Jo.
Líbí se mi, že budu v Cotswoldském Gentlemanovi.
S přibýváním zákazníků vznikl problém.
Z parkoviště se stávala bažina.
Máme problém.
Já to viděl jako katastrofu styku s veřejností,
zatímco Kaleb jako podnikatelskou příležitost.
Nebudeš účtovat lidem, že je odtáhneš z parkoviště.
Nebudeš.
To nemůžeš. Není to fér. Je to obchod.
Jsi tu, abys poskytoval službu s mým velmi silným traktorem.
-Jo, když teď o tom přemýšlím. -Můžu dostat zpátky svých 10 liber?
Nebudete mu platit. Kalebe, dej mu...
-Dal jsem mu 10 liber. -Vidíte? To je podnikatelský nápad.
Nic takového to není, je to krádež.
Jak odpoledne ubíhalo, zákazníci stále přicházeli.
To je něco přes tři kila, řekněme tři.
Karta by byla jednodušší, pokud ji máte.
Odnesu vám to do auta, madam.
Děkuji vám.
Nemůžu prodávat maso, ale mám trochu skopového.
Mockrát vám děkuji. Dělá to 10 liber.
Jestli chcete moje maso, musíte to obejít dozadu.
Po zběsilém dni byl čas zavřít dveře...
-Díky, že jste přišli. -Děkujeme mockrát.
Ať vám brambory chutnají.
...a spočítat tržbu.
40, 60, 80, 120.
Potřebujeme jeden z těch počítacích strojů Pabla Escobara?
Jako mají drogoví dealeři, kam chodí...
Sto padesát...
Řekla bych, že tam máme asi
160, 170, 175.
-Sto sedmdesát pět? -Jo, a...
-75 liber. -V hotovosti.
-Já vím... -A pak, měla jsem celkem dost práce...
-Kolik jsme vydělali na kreditkách? -Kolik myslíš?
Nevím. Vůbec nemám představu. 100 liber, 200 liber?
897 liber 76 pencí. Takže jsme to skoro zvládli.
Osmdesát sedm?
-897,76 liber. -Plus 100...
-Plus 100... No, musíme si to přiznat. -A 170 navíc.
Sto a...
Sedmdesát navíc, takže přes tisícovku.
-Já vím! -Jsem lidská trojnožka.
-To je velká tržba. Prodali jsme... -Pořád je hodně...
...strašně moc brambor.
A spousta nám jich zbývá, Jeremy.
Ale nevadí, obchod byl už na mapě
a bude i zítra.
Jenže se ukázalo, že nebyl.
Zavřeli ho.
Mám v ruce papír z obecní rady.
Nelíbí se jim plechová střecha.
Chtějí ji z břidlice.
Pokud nebudou spokojeni, nedostanu stavební povolení.
Bez něj nemůžu otevřít.
Což znamená, že je to nejkratší dobu fungující farmářský obchod v dějinách.
Jednoho dne půjde všechno dobře. Musí jít.
Musí.
PŘÍŠTĚ
Jo, podívej se na to.
Po něčem takovém ekologové šílí, ne?
Co tady nahoře sakra děláte?
Překlad titulků: Alena Nováková
Kreativní dohled: Ludmila Vodičková