CLARKSONS GÅRD
KAPITEL 3 SHOPPING
Även om det nyckfulla höstregnet ödelade
mina jordbruksplaner
fanns det dagar då solen kom fram
och Kaleb kunde återgå till att köra traktor.
Vid ett av dessa sällsynta tillfällen bestämde jag att vi behövde nåt gott.
Jag är på väg till den lokala gårdsbutiken
för att hämta mackor, eller det jag behöver till mackor.
Nu är vi framme.
Vi har anlänt till vår destination.
Ja.
Några sådana här,
skinka, köttpaj.
Vänta, ost.
Har ni norsk Jarlsberg?
-Nej. -Cheddar?
Vi har underbar cheddar om du vill ha en god, stark cheddar.
Så den är gjord av Daylesford och säljs i butiken?
Ja, det stämmer.
Det finns inget att se där.
En sån behöver man, knaprig limpa och smör.
En macka i kassen.
-Fint. Tack. -Tack.
-Hur mycket kostar det? -83,44 pund.
Jag lägger dem överst.
Lite mer.
Åttiotre? Trettio...
Fyrtio. Här har du 90.
Vill du ha kvittot?
Ja, för annars tror ingen mig.
Tack.
DAYLESFORD EKOLOGISK GÅRD
Det visade sig vara en klok investering
för på vägen hem,
gick det upp ett ljus.
Gårdsbutik? Varför inte göra det?
Om jag sätter upp en liten lada nånstans
och fyller den med produkter från gården...
Det är ingen dålig idé.
Faktum är att det var en lysande idé,
och jag hade till och med en plats i åtanke.
Den här marken används inte för jordbruk. Det är bara ödemark.
Det finns en väg där, en grind där, så det är lätt att ta sig hit.
Och bäst av allt, kom och titta bakom träden.
Genom den här lilla grinden,
en husvagnsplats.
Olika kunder hela tiden
så de kan aldrig berätta för nån
hur dålig min butik är, om den är det.
Inte sprida dåliga rykten.
Efter att ha hittat platsen ringde jag Alan
som har varit min byggare i 25 år för att kolla in platsen.
Du går rakt upp vid den kanten.
Du ska vara i linje med den kullen
så du kommer runt det hörnet i en vinkel.
Jag hade inte bygglov än,
men Alan sa att vi ändå
kunde börja ta bort det översta jordlagret.
Vi barlägger marken för att se vad vi har. Vi avslutar så.
Allt är klart.
-Jag har väl inte varit för snabb? -Nej.
-Jag har väl inte brutit mot lagen? -Nej.
Därför satte jag igång meddetsamma
i Alans stora grävmaskin.
Ja, titta.
Då kör vi.
Herregud.
Jäklar.
Fint och smidigt. Ta bort gräset.
För djupt.
Inte så djupt.
Mina grävfärdigheter var ganska dåliga.
Jävla helvete. Det är som en pool.
Efter att Alan föreslagit att jag skulle göra nåt annat,
kollade jag det lilla experimentlandet med potatis
som jag planterade för några månader sen.
Jag har odlat nåt!
En till!
Det finns miljoner. Där är fem.
Titta.
Och en till.
Medan jag grävde kom gladlynte Charlie förbi.
Är det god potatis? Det är en bakpotatis,
toppen, och de är nya.
-Salladspotatis. -Alla är likadana.
Men det är Melody. De kommer att vara riktigt bra.
Det har tagit mig en halvtimme att göra det.
Jag har en hink. Hur många kommer jag att få?
Vi borde få 14-16 ton per tunnland.
-Vi har ungefär två tunnland. -Sa du 14 ton?
-Ja. -Härifrån?
-Bara två tunnland? -Ja.
Det blir mycket pommes.
Jag kan sälja dem i gårdsbutiken,
fast den är inte byggd än och jag har inget bygglov.
Vänta lite... Om vi bygger gårdsbutiken, realistiskt sett sex veckor,
om bygglovet kommer den här veckan...
-Ja. -Håller de sex veckor till?
De håller sex veckor.
Vad ska jag göra för att de inte ska bli värdelösa på sex veckor?
Vi måste kapa dem.
-En gräsklippare? -Gräsklippare.
Man tar av blasten, så att plantorna blir vilande.
De blir vilande och skalet blir fast.
-Är det bra? -Ja.
Då kan man förvara dem längre.
Kaleb lånade mig sin beskärningsmaskin
och efter att ha visat mig hur den fungerar...
Fötterna är aktiverade. Tryck igen.
...satte jag igång.
Ja.
Jag tar bort blasten.
Då kan potatisen inte växa
och den ligger vilande i jorden.
Vilken bra traktor.
-Hör du mig, Jeremy? -Ja.
Sänk beskäraren lite. Det kanske hjälper.
Nybörjarfel.
Ja, jag visste det. Jag kör tillbaka
och kör med beskäraren sänkt
för det gör nog stor skillnad.
Det gjorde det och nu var jag på gång.
Han gör ett bra jobb.
Med sovande potatis i jorden
var jag fri att koncentrera mig på andra produkter till gårdsbutiken.
Jag har forskat lite och det visar sig att Chadlington,
byn, är uppkallad efter St. Chad som är skyddshelgon
för brunnar och källor.
Och hela byn fick sitt dricksvatten
från källor på den här gården.
Men en kväll 1972,
flyttade vattenstyrelsen alla till huvudvattennätet.
De var rasande.
Det ställdes frågor i parlamentet.
Den lokala tv-stationen skickade en reporter till Chadlington
för att rapportera historien. Jag har ett klipp här.
En intressant lektion i demokrati här i Chadlington.
Det är Chris Tarrant. Faktiskt Chris Tarrant.
Han började där.
Myndigheterna tycks kunna hälla vad de vill i kranarna
men om de inte kan hälla det i halsen på invånarna
dricker de det inte.
Mrs Cooney, du har druckit källvattnet.
Vad är så speciellt med det?
Det är rent. Jag vill inte ha den andra skiten.
Vad är det du inte gillar med kranvatten?
Det är hemskt.
Vi hade ett akvarium med tropiska fiskar,
men när vattnet byttes ut dog de.
Det blandas med avloppsvatten från Temple Guiting och Bourton-on-the-Water.
Allt avloppsvatten kommer in i det.
Lokalborna vill bara dricka det här.
De har gjort det i århundraden och det är fint.
Han hann före mig med Chadlington-vattenhistorien,
och sen hann han före med Vem vill bli miljonär?
Jag lever i hans skugga.
Men nu skulle jag få det sista skrattet
för jag skulle återinföra Chadlingtons källvatten.
Jag vill se källan för jag har aldrig brytt mig om
källorna förut.
Först skulle jag och Lisa ta några prover för testning.
Tar du det direkt ur marken?
Ja.
Det är precis vad Perrier gör.
Det är faktiskt jättegott.
Titta så snabbt du kan fylla en flaska.
Det här skulle vara som B&Q med pensionärsanställnings-policy.
Låt en massa pensionärer stå längst ner vid vattenfallet
och fylla på flaskor.
Det vore ett fantastiskt jobb för de äldre.
Det är sånt man får utnämningar för.
Efter att ha skickat proverna till labbet fick jag ännu en snilleblixt.
Det här är en wasabi-planta,
känd som grönt guld
för den skulle kosta 52 pund i butikerna
och det är lika mycket som ett halvt ton morötter.
För att komma åt den ätbara delen måste man skala barken.
Det mesta av den gröna, heta wasabi-pastan på japanska restauranger
är faktiskt senap och pepparrot
blandat med artificiella sötningsmedel och färgämnen.
Det här är äkta vara.
Om jag kan odla det här
kan jag kolla i G5-kataloger väldigt snart.
Det är fantastiskt.
Det är här nu.
Det är inte lätt att odla wasabi.
Den behöver tillförsel av snabbflödande vatten med exakt rätt temperatur
och rätt PH-värde.
När jag hade hittat en bäck som passade
var jag tvungen att gräva ett odlingsland, så jag behövde en maskin.
Encylindrig motor.
0,16 liter, maxhastighet: tre.
Jag ska kalla den James May.
Jag har nu planterat omkring 100 wasabi-plantor.
Om de överlever, är det...
...5 000 pund för rötterna
och sen ytterligare 1 000 pund för bladen, förmodligen.
Det är mer än man får för
hundratals tunnland vete.
Det är här pengarna finns.
Sen la jag gårdsbutiksjobbet åt sidan,
eftersom Charlie hade tjatat om att min jordbruksutrustning
hade lämnats ute i det fria.
Så jag vidtog stöldskyddsåtgärder med min nya säkerhetschef,
"kallmuren" Gerald.
Jag sa att jag kunde bära den.
Jösses.
Kom igen, din jäkel.
Ja.
Det räcker.
Ja.
-Hör på, 17.40. -Okej.
Innan de skickar ut folk att leta efter oss
borde du gå ner där.
Fint att se dig igen, tack.
Jo.
Min utrustning var nu säker.
Snart skulle jag ha saker att sälja i butiken
och bygglovet skulle komma när som helst.
Allt gick bra tills...
Vadå?
Jag fick dåliga nyheter från kommunen.
Byn har invändningar mot mina gårdsbutiksplaner.
"Av följande skäl..."
Klagomålen handlar om risken att byn förändras,
risken att skada byns butiker.
Det är en liten gammaldags by.
Folk är inte så glada för sånt.
Folk är förbryllade över situationen
och vi vet inte vad Jeremy tänker göra härnäst.
Han sprängde ju sitt hus.
Hundar skällde och folk trodde att det var världens undergång.
Charlie mejlade för att förklara hur jag skulle
hantera invändningarna.
"Även om det inte verkar bra vid första inspektionen,
har jag adresserat oron
genom att lämna in en affärsplan."
"Vad är en affärsplan?" Exempel på en affärsplan.
"Kundernas prioriteringar och behov.
Vägar in på marknaden. Produkttjänster och förslag.
Försäljning och marginaler.
En strategisk handlingsplan..." Det tar en vecka.
Efter att ha skrivit in varje fras jag nånsin hört i The Apprentice,
lämnade jag in en affärsplan, och otroligt nog fungerade det,
för kort därefter beviljades bygglovet.
Ner med det där, Brad. Alltihop.
Det betydde att Alan äntligen kunde börja bygga.
Fortsätt där uppe.
Jag flyttar det med grävaren. Flytta på vagnarna.
Han låg nu en vecka efter i planeringen
och den veckan hade potatisen inte på sig.
För att göra det värre, hade en gammal fiende återvänt.
Jösses.
Hur kan man bygga nåt under de här förhållandena?
-Har det nånsin varit blötare här? -Nej, aldrig.
Vi kommer alla få skyttegravsfötter.
Nej, mitt problem är att jag har massor av potatis,
men de kommer inte att hålla för alltid. Så, hur länge?
"Hur länge?"
Om vädret är dåligt, kanske åtta veckor.
Nej. Så får det inte vara.
Regnet föll utan uppehåll i flera dagar.
När det äntligen lättade
såg grunden till butiken ut så här.
För tre veckor sen grävde jag ut grunden till butiken.
Och så hände det här.
Jag är överraskad att miljöskyddsstyrelsen inte är här
och säger att jag har en illegal sjö.
Bygglovet gick igenom
och så fick vi den tyngsta nederbörden sen
den senaste tunga nederbörden.
Går nåt rätt när det gäller lantbruk?
Byggschemat hade slagits i spillror,
så det var min prioritet att bevara potatisen.
De måste grävas upp och förvaras. Alltså behöver jag en maskin.
Och i den här delen av världen där ingen odlar potatis
visade det sig vara svårt att hitta en.
Men till Kalebs förtjusning lyckades jag.
Det är som en rosthink.
Jag menar,
jävla helvete.
Däcket är gammalt och platt.
De behöver skruvas loss. Jag måste värma upp dem.
De behöver smörjas. Det är gammalt fett.
Grönt och smutsigt. Den är skit.
Så småningom slutade han gnälla och började jobba.
Några ortsbor hjälpte till och det långsamma, mödosamma jobbet började.
Vi har fixat där uppifrån till hit
på runt fyra timmar.
Och vi har allt det där att göra.
Vi behövde gå vidare.
Titta. Den här har blivit svart.
Ja, den är svart och lite mjuk.
I slutändan räddade arbetarna 16 ton potatis,
och bortsett från några, som min säkerhetschef behövde,
fick vi in dem i en sval, mörk förvaringslada.
Det gav mig tid att börja jobba på min
gårdsbutik...
-Hur många hönor ska du ha? -Sextio.
Ägg.
Vi ska inte kalla dem frigående hönor.
Vi ska kalla dem motionerande hönor.
Det kallas de i Vietnam.
Det är bättre än frigående.
Jag gillar det.
Jag planerar att bygga en rad hönshus
på den här sidan skogen.
Så vi börjar här.
Ja.
Man kan ta äggen från den här sidan,
men hönorna kan gå ut på andra sidan.
Vi måste göra om stängslet.
och sätta hönsnät runt utsidan.
-Hur kan en räv komma in där? -Som en räv.
Jag garanterar att en räv kommer in där på 20 minuter.
Hur högt ska stängslet vara?
Två meter, så här.
Nästa dag samlades vi för att bygga stängslet.
Håll det nere mot stolpen. Slå i den.
Kaleb använde en maskin som han kallade...
...sin människomördare.
Då sätter vi igång.
Din tur.
Högre.
Den rör sig inte.
Sluta.
Sista biten. Såja.
Nu bränner det.
Snyggt. Okej, nästa.
Vill du ta med den? Jag tar den här.
Vi har en till stolpe. Vi måste ha fler.
Vi möts där nere.
Ta två om du kan.
Så fortsatte dagen under Ant Middletons piska.
Högre. Såja, nu. Tre,
fyra, fem.
Två till. Kom igen.
Varför skriker du på mig? Håll den.
Hämta stegen och stolpen, jag tar det här
och möter dig vid nästa.
-Redo? -Vi är inte ens halvvägs, va?
Nej.
Men till slut stod Jurassic Park klar.
Det var dags att installera hönshusen som Lisa beställt.
-Det är fint, va? -De skulle smälta in
om vi var i Camber Sands, eller Tobermory.
-Det var det här eller småsten. -Och jag har fåglarna.
-Hej. -Sextio renrasiga Burford Browns.
Nu reder vi ut det här.
Vi kan ha 20 där, 12. Det blir 20.
Trettio, fyrtio, femtio
tre, åtta. Sju där borta.
-Jag lyssnade inte. -Okej, jag fixar det.
Hönorna var inte glada över
att bo i LEGOLAND.
De är uppsluppna.
Du klarar det inte utan mat.
Jo.
-Hur? -Titta här.
Jag är fågelviskaren.
Du är bitsk.
Så här gör man.
Det är en viktig lektion. Låtsas att man inte är intresserad.
Man går fram nonchalant och tittar åt andra hållet.
Och i sista ögonblicket dyker man...
Jävla höna.
Till slut var alla hönorna säkert installerade
i sina nya hus.
Och Lisa hade en liten överraskning till mig.
Blunda och räck ut handen.
-Ett ägg? -Första ägget, ja.
De la det i lådan.
-Ett ägg. -Ja.
Kommer ägget ur arslet
eller vaginan?
Har du gått på internatskola?
Om jag googlar det blir Jeff Bezos orolig för mig.
Det blir han.
Fullskalig äggproduktion var nära förestående.
Förhoppningsvis var det buteljerade källvattnet också det.
För på kontoret hade ett viktigt brev kommit.
Det här är...
...resultaten från källorna på gården.
Testade vattnet för att se hur mycket som är drickbart.
Det är nåt, E.coli.
"En typ av bakterie som finns i tarmen på djur och människor.
Vissa stammar kan orsaka diarré, matförgiftning. "Lunginflammation."
I källa ett finns ingen E.coli.
Och ingen E.coli i källa två.
Det väsentliga är att källorna,
källorna ett och två som jag vill buteljera, är bra.
Men det fanns också oroväckande nyheter.
Vänta lite.
"Ett positivt koliformprov
indikerar att det finns avföring i källan."
Dammen som förser huset med vatten
är fullt av allt i så stora mängder att...
Det förklarar varför jag är full av skit.
För det har jag levt på de senaste åren.
Det är en massa bajs.
Orolig att jag inte skulle leva länge nog
för att faktiskt öppna gårdsbutiken
gick jag till mitt vattenfiltreringsrum i mitt hus.
Vänta. Det är ganska lerigt.
Herregud, det är...
Jag ska visa dig hur det ska se ut. Vänta.
Ja,
så såg det ut för tre månader sen.
Och så här ser det ut nu.
Jag har druckit det här.
Jag har druckit ruttna djur och bajs.
Lyckligtvis är Lisa i London idag. Jag ska inte säga nåt till henne...
Jag ska inte säga att det här hänt.
Det verkar vara bäst. Jag säger att allt är bra.
Det fanns fler dåliga nyheter,
för även om de förvarades
började det bli ont om tid för min potatis.
Om vi gräver runt är ganska många ruttna
och vi behöver sortera bort dem.
Vi har de här som...
...ber om ursäkt till alla blödiga, de här är geggiga och äckliga.
Jag behövde börja sälja dem meddetsamma.
Men gårdsbutiken var inte klar.
Så jag kom på nåt desperat.
ÄRLIGHETSLÅDA 15 PENCE PER POTATIS 6 FÖR 0,80 PUND
POTATISLÅDA! 15 PENCE PER POTATIS
Godmorgon.
15 pence för en sån, eller för den där.
Det är enda nackdelen med min plan.
Potatis där och påsar där.
Bra.
LÄMNA PENGAR I DEN HÄR LÅDAN!
Det visade sig att ärlighetslådan lockade ärliga människor.
Mestadels.
Nån har lagt den här korken till mig.
För de är...
Men vissa har lämnat riktiga pengar.
Så jag har tjänat...
...två, tre, fyra, 5,35 pund.
Vad finns? Bakpotatis?
Titta.
Vi har stora, eller små.
-Jag tar de stora. Jag gör bakad potatis. -Hur många vill du ha?
-Sju. -Sju?
Toppen. Titta.
Jag är rik.
Men jag tänkte inte flytta 16 ton potatis
från ett arkivskåp.
Jag behövde en färdig gårdsbutik.
Och på den fronten...
...fanns det goda nyheter för äntligen började den ta form.
-Titta, det byggdes i morse. -I morse?
Jag tittade på andra sidan igår i regnet.
Titta vad vi gjorde igår.
-Alan är här. -Ja.
Det är väl okej? Stenblocken och det där.
-Jag gillar stenblocken. -De är bra.
Fint, stort stenblock. De är fina.
Det ser mer ut som ladan där nere.
-Det stämmer. -Ja.
Jag måste gå och ta hand om fåren.
Jag sinkar dig och det vill jag inte.
-Ta med dig potatis. -Ja.
-Jag tar några till dig. -Jag ska ge dig lite potatis.
Gör det.
När jag skulle gå kom Alan plötsligt på
nåt annat han behövde.
En sak innan du går,
vi måste få vatten och el från husvagnsplatsen.
Så vi måste prata med dem.
Den ägs av Camping and Caravan Club.
-Jaså? -Jag kommer bra överens med dem
för jag har accepterat husvagnar.
-Lysande. -Jag har alltid sagt snälla saker.
Jag har sett dem med dynamit.
Vi måste ha tag i dem.
Jag ska jobba på det.
Det visade sig att Camping and Caravan Club
gladeligen gav mig el och vatten
så länge jag gav dem nåt i gengäld. Så...
Hej, jag heter Jeremy Clarkson
och som jag alltid sagt, är det inget som slår en husvagnssemester.
En plats som denna erbjuder Camping and Caravan Club-medlemmar
tillgång till naturen för så lite som 41 pund per år.
Jag tror att det ljusnar.
Det är en bra plats för att njuta av en uteservering,
eller lite sport med folk från alla samhällsskikt.
Så bort med brexitnedstämdheten
och ta semester på ett brittiskt fält.
Du kommer inte att ångra dig. Skål.
Med el och vatten inkopplat
såg allt bra ut. Men sen...
Det är inte jättebra.
Platsen för gårdsbutiken, som vi tänker på,
jag har precis kollat namnet,
och det finns begränsande villkor,
som begränsar användningen.
Och vad?
Jag har en karta. Gårdsbutiken ska vara här.
BUTIK
Är det gränsen för mitt land?
Ja.
GRÄNSER
Och det finns ett litet hörn av det fältet...
Inte min grind.
GRIND
Vi har rätt att använda den
och hela hörnet av fältet.
Men det är begränsat till jordbruk.
-Vi kan bygga gårdsbutiken... -Men inga kunder kan komma dit.
...inga kunder kan komma dit.
KÖRD
-Det är litet. -Ja.
Tre meter. Bara grinden.
Det är bokstavligen grinden och hörnet av fältet.
Förmodligen som du säger runt 10 kvadratmeter.
För guds skull.
Jag var tvungen att leta upp de i byn som äger grinden
och hoppades att de inte
motsatt sig mitt butiksbygge.
Och gissa vad...
De gillade det.
De gav tillåtelse för kunder att komma till butiken.
Arbetet fortsatte.
Tippa det där, Brad.
Få bort vagnarna.
Slutligen,
fyra veckor senare än planerat, var byggnaden klar.
Det är som Fortnum & Mason i mitt huvud.
-Vadå? -Säg inte att du inte vet vad det är.
-Ingen aning. -Det är en stor affär i London.
-Du har gjort det med flit. -Det är som Harrods.
-Vi vet vad Harrods är. -Det är som Harrods.
Vi flyttar skiten och planar ut det
så är det redo att skickas iväg. Vad sägs om en toalett då?
Vi måste ha nåt. Det kommer gamla människor.
Jag ska leta upp nåt att sälja.
Det kommer aldrig att sluta regna.
Det har inte slutat på åtta veckor.
Det här är den globala uppvärmningen.
Du har kört runt hela livet i dina bilar.
Vad är det för en bil där borta?
Nej, min är en elbil, skåpbilen.
Trettio år har du kört runt i dem och andra människor
och förstört vår jäkla värld för nästa generation.
Bara otroligt skitsnack. Herregud.
Vi fortsätter med det här.
Få ut alla rören.
Stäng dörren, Jason, den blir skadad.
Det fanns mycket att göra innan ladan kunde bli en riktigt butik.
Luke, jag vill ha bort allt skräp.
Men för varje timme som gick, ruttnade potatisen.
Fasanerna åt min wasabi.
Räven cirklade runt hönshusen.
Jag tog upp jakten och enligt lag
måste man ringa när den strök omkring.
Tiden var av största vikt,
så jag beslöt den kvällen att gårdsbutiken skulle öppna
vad som än skedde, den helgen.
Vi måste få in alla lådor med grönsaker i gårdsbutiken.
-Ja. -Vi måste hänga upp reklamskyltarna.
-Okej. -Vi måste dekorera butiken.
Vad ska jag göra? Och när öppnar butiken?
-Imorgon klockan två. -Vad är klockan nu?
-9.40, fredag. Öppnar imorgon. -Måste vi göra allt det här?
Annars ruttnar potatisen.
Öppnar vi inte nu har vi ingen potatis.
-Alla potatisarna kommer att ruttna. -Ja.
Kaleb rusade iväg för att fixa skyltar
medan jag tog Lisa till affären
så att hon kunde börja dekorera och jag prova parkeringen.
DIDDLY SQUAT GÅRDSBUTIK
-Det är verkligen djupt. -Verkligen illa.
-Redo? -Ja, vänta.
-Ja. -Toppen. Så småningom.
-Redo? -Ja, fortsätt.
-Var är vasken? -Va?
Du har en vask och sköljer saker.
Vi har ingen vask. Vi har en kran.
Men låt inte det hindra oss,
med bristen på dränering för att spara pengar.
Fantastiskt. Det är större med taket.
Ja.
Jag lämnade Lisa att måla väggarna.
Jag gick för att hjälpa Kaleb sätta upp våra skyltar.
Hur många kommer på lördag?
Det är en bra fråga.
Har du lagt in det i Chipping Norton News?
-Nej, för det slog mig plötsligt... -Sociala medier.
Sociala medier. Twitter, jag har 7,1 miljoner...
-Jävla helvete. -...följare.
Vad gör du på Twitter?
Inget. Twitter är bara en möjlighet
för vänsterorienterade människor att uttrycka vänsteråsikter
för andra vänsterorienterade.
Det är en gårdsbutik...
-Men allt är vegetariskt, eller hur? -Ja. Jo, det är det.
Det är en Twitter-grej.
-Allt blir veganskt. -Det är en Twitter-grej.
De kommer att komma hit svettiga
och köa om vi säger det.
Efter att jag slutat twittra,
kom Kaleb med ett Kaleb-förslag
om vad vi kunde göra med osålda potatisar.
Du kan faktiskt ha potatiskrig med folk.
Man går dit, blir full och kastar potatis på varandra.
Va? Man går på en fest, hur fungerar det sen?
Man börjar med: "Hur är det?"
Sen klockan tio så händer det.
Man kastar bara potatis.
Vilka är de andra potatiskastarna här?
Kan inte säga alla.
Då säger de: "Han namngav mig."
Och alla kommer att kasta potatis på dem, som om de gillar det.
Ditt liv och mitt liv är otroligt olika.
GÅRDSBUTIK ÖPPNAR PÅ LÖRDAG
Med skyltarna uppe, åkte vi tillbaka till gårdsbutiken...
...för att hjälpa till att sätta upp bajamajan.
Det är en riktig skönhet, eller hur?
Så vi ställer bara upp den.
Välter den inte i vinden?
Det är nog bäst att tynga ner den med nåt.
Skål, kompis.
Med bajamajan på plats kollade jag Michael O'Angelo.
-Så, Jeremy? -Ja?
Jag skickade mamma en video av vad jag gör.
Hon skickade tillbaka en WhatsApp.
"Herregud. Sluta nu.
Du måste förbereda cementblocken innan du målar dem. Googla det."
Så jag googlade det
och man måste blanda cement och vatten,
och måla på det.
Ja, men säg att vi ville ha den här effekten.
Vi har inte tid. Butiken öppnar om...
-Det är för sent. -...24 timmar...
Jag lämnade Lisa att fixa det
och gick för att samla ägg som vi skulle sälja.
Ett, två.
Nej, absolut inga.
Ett.
Sista chansen. Femtionio hönor...
Ett. Vad gör du?
Det är elva ägg.
Det räcker till en picknick, inte en butik.
Efter att ha skrikit åt hönsen, körde jag tillbaka till gårdsbutiken...
...och kom precis i tid för gladlynte Charlies besök.
När jag gick där undrade jag om man kunde ha byggt den på en blåsigare plats?
Ja, jag vet. Men vi har färdiga kunder bredvid.
Absolut.
Sen informerade Charlie mig
att jag inte fick sälja nåt fårkött från fåren jag slaktat tidigare.
Kan jag inte sälja köttet?
Nej, inte förrän du fått klartecken från Livsmedelsverket.
Så det frusna...
Det frusna måste förbli osålt tills vi har...
Hon kommer nästa vecka, tror jag.
Hon som inte kan komma på torsdagar och fredagar?
Kommunfullmäktige kan inte skicka ut nån.
Varför inte?
För att hon bara jobbar måndag till onsdag.
Är det 1974? Har jag sovit och vaknat upp på 70-talet?
Kom igen.
Där inne fortsatte Charlies byråkratiska bomber att falla.
Enligt Lisa finns det en underbar plats för kaffe här ute.
-Folk kan sitta och dricka kaffe. -Variation i planeringen.
Bygga en brandgrop. Behöver jag tillstånd för det?
Nej, men vi kan behöva en riskbedömning.
Kan jag sätta upp en lapp utanför? "Gå inte i elden."
"Ligg inte ner i elden."
Det är bra. "Rör inte elden."
Vad jag säger är: "Hej kunder, jag tycker att ni är korkade."
Barmhärtigt nog flydde jag till slut
från byråkratin och fortsatte att göra klart butiken.
Det kommer att funka.
Vi har så mycket att göra.
Jävla helvete.
Nästa dag var vädret inte så här.
Det var kallt och dystert,
och det fanns fortfarande saker att ta itu med.
DIDLY SQUAT GÅRDSBUTIK
-Det är riktigt bra ägg. -Men har du ett salmonellatest?
-Va? Har vi? -Har du?
Det ser riktigt bra ut.
Toppen. Jag öppnar den här.
Sen har vi det där... När det är stängt, titta...
-Nej. Det är en yogaaffär. -Squat-butik.
Squat-butik låter som om folk kommer hit för yoga.
-Diddly Squat. -Ja, men när vi har stängt
är det mycket tydligt vad vi gör. När vi har öppet
kommer kvinnor i trikåer och säger: "Kan jag göra nedåtgående hunden?"
Lite problem med källvattnet.
Jag beställde fyra provflaskor,
och de har anlänt i tid för öppnandet av butiken,
men jag valde den gula.
Och som ni ser,
jag menar etiketten är fin. Jag är nöjd.
Det är klart, men...
Det ser ut som ett prov.
Men när det närmade sig,
var allt i ordning.
DIDDLY SQUAT-VATTEN UTAN SKIT I SIG
ALLT GARANTERAT ICKE! EKOLOGISKT
RAMLA INTE I DET STORA HÅLET
BÖRJA INTE BRINNA!
POTATIS 51P/KG BILLIGARE ÄN ALLT
Och vi var redo att ta emot kunder.
Frågan var
om det räckte med det jag lagt upp på sociala medier
för att locka hit kunder.
Okej, nu gäller det.
Nåt som lockar dig? Potatis kanske?
Det är ett brett urval av potatis.
Ja. Det är Melody-potatis.
De är utmärkta för pommes frites och ugnsrostad potatis.
-Okej. -Bakad potatis är fantastisk.
-Pommes frites, kör hårt. -Tar ni American Express?
Visa.
Precis när jag började få panik...
Jösses.
Herrejösses.
Nej, allvarligt, titta där nere.
Det är bokstavligen så långt ögat kan se.
Herregud, vad har jag gjort?
-Är du okej? -Ja.
Men mer folk kom än vad jag trodde.
Min man har opererats, men han kom för att träffa dig.
-Jag är tacksam. -En ryggradsoperation.
Jag har handikapparkering.
ENDAST HANDIKAPPARKERING
-Har ni er blå bricka? -Ja.
Parkera vid den blå skylten.
-Tack. -Tack.
Massor av människor anlände till fots.
Snart var butiken full, och Lisa hade fullt upp.
Hej. Hej, hur är det?
Hej, hur är det?
Under tiden hade jag beslutat
att jag var till mer nytta om jag tog emot kunderna.
-Får jag ta en bild? -Det går bra.
-Vad ska jag skriva? -Till Curtis.
Så där. Och din potatis.
Det blir 6,21 pund, sir. Så där, 6,02 pund.
Och det blir 6,72 pund.
Nån som vet vad Chelsea-Spurs blev?
-Hur mycket? 2,20 pund? Hej, hur är det? -Bra, tack.
Så där, och potatisen. Vill du ha kakan?
Vilken tidning?
Cotswolds Gentleman.
-Cotswolds Gentleman. -Ja.
Jag gillar idén att vara med i Cotswolds Gentleman.
Allteftersom kunderna blev fler uppstod ett problem.
Parkeringen blev ett träsk.
Vi har problem.
Jag såg det här som en PR-katastrof,
medan Kaleb såg det som en affärsmöjlighet.
Du tar inte betalt för att bogsera ut dem.
Nej, det gör du inte.
Det kan du inte. Det är inte rättvist. Det är en butik.
Du ska tillhandahålla en tjänst med min kraftfulla traktor.
-Nu när jag tänker på det. -Kan jag få tillbaka mina tio pund?
Du ska inte betala. Kaleb, ge honom...
-Jag gav honom 10 pund. -Det är en affärsidé.
Det är ingen affärsidé, det är stöld.
Eftermiddagen fortsatte, och kunderna fortsatte att komma.
Det är över tre kilo, men låt oss säga tre kilo.
Kort vore lättare om du har det.
Jag bär det till bilen, frun.
Tack.
Jag kan inte sälja kött, men jag har lite fårkött.
Tack. Och det är tio pund för att komma ut.
Vill du ha mitt kött, så finns det på baksidan.
Efter en hektisk dag var det dags att stänga dörrarna...
-Tack för att ni kom. -Tack så mycket.
Njut av potatisen.
...och räkna intäkterna.
40, 60, 80, 120.
Behöver vi en sån där Pablo Escobar räknemaskin?
Nej, du vet, som knarklangare där de går...
Hundrafemtio...
Jag skulle säga att vi har cirka
160, 170, 175 där inne.
-Ett hundra och sjuttiofem? -Ja, och...
-75 pund. -Kontanter.
-Jag vet... -Och sen, men jag var ganska upptagen...
-Hur mycket fick vi på kreditkort? -Hur mycket tror du?
Jag vet inte. Jag kan inte ens gissa.100 pund, 200 pund?
897,76 pund. Så vi klarade det nästan.
Åttiosju?
-897,76 pund. -Plus 100...
-Plus 100... Så vi rundar av uppåt. -Så 170.
Hundra och...
Sjuttio, så över tusen.
-Jag vet! -Jag är kung.
-Det var en bra försäljning. -Fortfarande mycket...
...sålde så många potatisar.
Och vi har så många kvar, Jeremy.
Det spelar ingen roll. Butiken var nu på kartan,
och det fanns en morgondag.
Förutom att det visade sig att det inte fanns det.
De har stängt ner butiken.
Jag har ett papper från fullmäktige i handen.
De är missnöjda med plåttaket.
De vill ha det i skiffer.
Är de inte nöjda får jag inte bygglov.
Utan det kan jag inte ha öppet.
Vilket betyder att det är den kortaste gårdsbutiksverksamheten i historien.
En dag kommer saker att gå rätt, det måste det.
Det måste det.
I NÄSTA AVSNITT...
Titta där.
Ekoister blottar sig för sånt här, eller hur?
Vad fan gör du här uppe?
Undertexter: Annika Vasiliadou
Kreativ ledare Monika Andersson