KAPITTEL 3 SHOPPING
Selv om det vanvittige høstregnet hadde ødelagt
landbruksplanene mine,
var det dager når sola tittet frem
og Kaleb kunne sette seg på traktoren.
Og ved en av disse sjeldne anledningene syntes jeg vi trengte en godbit.
Greit. Jeg er på vei til den lokale gårdsbutikken
for å kjøpe en ploughman's-lunsj. Altså, det jeg trenger til en.
Og her er vi.
Du har ankommet bestemmelsesstedet.
Greit.
Noen av dem,
skinke, pai med svinekjøtt.
Å, vent, ost.
Har dere norsk Jarlsberg?
-Nei. -Cheddar?
Vi har herlig cheddar om du vil ha en god, sterk cheddar.
Så dette er laget av Daylesford og solgt i butikken?
Ja, det stemmer.
Ingenting å se der.
Det er det du trenger, sprøtt brød og smør.
Ja, jeg har en ploughman's i posen.
-Nydelig. Tusen takk. -Takk.
-Hvor mye koster det? -Det blir 83,44 pund.
Jeg legger dem oppå.
Ok, litt mer enn det, da.
Åttitre? 30...
Førti. Der er 90.
Vil du ha kvitteringen?
Ja, for ingen vil tro meg ellers.
Takk.
DAYLESFORD ØKOLOGISK GÅRD
Men dette viste seg å være en klok investering,
for på vei hjem
tentes en fem millioner watts lyspære i hodet mitt.
Gårdsbutikk? Hvorfor kan ikke jeg gjøre det?
Hvis jeg setter opp en liten låve
og fyller den med produktene fra gården...
Det er ingen dårlig idé.
Det var faktisk en genial idé,
og jeg visste til og med stedet.
Dette brukes ikke til jordbruk. Det brukes ikke til noe.
Det er en vei der, en grind der, så det er god tilgang.
Og best av alt, bak disse trærne, kom og ta en titt.
Gjennom denne lille porten her,
campingplass.
Stadig nye kunder,
og de vil aldri kunne fortelle andre
hvor dårlig butikken min er, om den er dårlig.
Ingen dårlig omtale.
Med beliggenheten avgjort ringte jeg Alan,
som har vært byggmesteren min i 25 år, for å vurdere området.
Dere skal opp langs den kanten.
Dere skal være på linje med den åsen
og starte fra det hjørnet.
Jeg hadde faktisk ikke planleggingstillatelse ennå,
men Alan sa at til tross for det
kunne vi komme i gang med å fjerne det øverste jordlaget.
Vi stripper jorda for å se hva vi har. Gjør ferdig det.
Alt er klart.
-Så jeg har ikke forhastet meg? -Nei.
-Jeg har ikke brutt noen lov? -Nei.
Derfor hoppet jeg rett inn
i førersetet til Alans store gravemaskin.
Ja, se på det.
Sånn.
Bilen min. Herregud.
Helvete.
Fint og rolig. Fjern gresset.
For dypt.
Ikke så dypt.
Det viste seg at graveferdighetene mine var ganske dårlige.
Faen heller. Det er som et svømmebasseng.
Så da Alan foreslo at jeg gikk og gjorde noe annet,
gikk jeg for å sjekke åkeren med eksperimentelle poteter
jeg plantet noen måneder tidligere.
Jeg har dyrket noe!
Én til!
Det er millioner av dem. Det er fem.
Se på det.
Og enda en.
Mens jeg gravde, kom Muntre Charlie innom.
Er de gode poteter? Jeg vet det er en bakepotet,
det er flott, og de er nye.
-Det er salatpotet. -Alle er like.
Men de er Melody. God variasjon. De blir veldig bra.
Men det der har tatt meg en halvtime.
Jeg har én bøtte. Hvor mange bøtter vil jeg få herfra?
Vi burde få 3-4 tonn per mål.
-Vi har omtrent to mål her. -Sa du 3-4 tonn?
-Ja. -Herfra?
-Fra åtte mål? -Fra åtte mål.
Det er mye pommes frites.
Jeg kan selge dem i gårdsbutikken,
bortsett fra at den ikke er bygget og jeg har ikke plantillatelse.
Vent... Om vi får gårdsbutikken bygget på, realistisk, seks uker,
om planleggingstillatelsen kommer denne uka...
-Jepp. -Vil disse holde seg i seks uker?
De holder seg i seks uker.
Hvordan kan jeg beholde disse i seks uker?
Vi må toppe det i stedet for å sprøyte.
-Mener du en gressklipper? -Gressklipper. Kutt alt.
Om du fjerner bladene, ligger de bare i dvale?
De ligger i dvale. Og skallet blir hardere.
-Og det er bra? -Det er bra.
Da kan de lagres lenger.
Så lånte Kaleb meg toppemaskinen sin,
og etter å ha lært meg hvordan den fungerte...
Sånn. Føttene er aktivert. Trykk igjen nå.
...var jeg i gang.
Ja.
Trimmer potetene mine.
Det vil frata potetene sin evne til å vokse,
og de vil bare ligge i dvale i jorden.
Dette er en bra traktor.
-Jeremy, kan du høre meg? -Ja, jeg hører deg.
Du bør nok senke topperen. Det kan hjelpe.
Nybegynnerfeil.
Ja, jeg visste det. Jeg begynner på nytt nå
og gjør det med topperen senket,
for jeg tror det vil gjøre en stor forskjell.
Det gjorde det, og endelig var jeg i gang.
Han gjør en bra jobb.
Deretter, med poteter som sov godt i jorden,
kunne jeg konsentrere meg om andre produkter til gårdsbutikken.
Jeg har undersøkt litt, og det viser seg at Chadlington,
den lokale landsbyen, er oppkalt etter St. Chad, som er skytshelgen
for brønner og kilder.
Og hele landsbyen fikk drikkevannet sitt
fra kilder på denne gården.
Men så, en natt i 1972,
koblet myndighetene alle over til vann fra hovedledningene.
Og de ble rasende.
Det ble tatt opp i parlamentet.
Den lokale TV-stasjonen sendte en reporter til Chadlington
for å dekke historien. Jeg har et klipp av det her.
En interessant leksjon i demokrati her i Chadlington.
Det er Chris Tarrant. Det er faktisk Chris Tarrant.
Der begynte han.
Det virker som myndighetene kan sende hva de vil i rørene,
men om de ikke tvinger det ned halsen deres,
drikker de det ikke.
Mrs. Cooney, du har drukket kildevann,
hva er så spesielt med det?
Det er rent. Jeg vil ikke ha den andre dritten.
Hva liker du ikke med springvann?
Det er fryktelig.
Vi hadde et akvarium med tropisk fisk,
men det har blitt endret, og alle har dødd.
Det er blandet med kloakk fra Temple Guiting og Bourton-on-the-Water.
All kloakken blir blandet i det.
Det eneste de lokale vil drikke, er dette.
De har gjort det i århundrer, og det er vakkert.
Så han var først ute med Chadlingtons vannhistorie,
og så var han første ute med Vil du bli millionær?
Jeg lever i mannens skygge.
Men nå skulle jeg le sist,
fordi jeg ville bringe tilbake Chadlingtons kildevann.
Jeg vil se denne kilden, for jeg har aldri lagt merke
til kildene før.
Første jobb for Lisa og meg var å ta noen prøver for å testes.
Tar du det rett opp fra bakken?
Ja.
Dette er det Perrier gjør.
Det er faktisk deilig.
Se hvor raskt du kan fylle en flaske her.
Jeg tenker at dette kunne vært som B&Q som bare ansatte gamle folk.
Sette en haug med pensjonister til å fylle flasker
under fossen.
Det ville vært fantastisk, lønnsomt arbeid for eldre.
Dette er sånt man får en CBE for.
Etter å ha sendt prøvene til laboratoriet, fikk jeg enda en idé.
Det jeg har her, er en wasabi-plante,
kjent som grønt gull,
for denne ville kostet 52 pund i butikken,
og det er det samme som et halvt tonn gulrøtter.
For å få ut det spiselige må man skrelle av barken.
Mesteparten av den grønne, sterke wasabien man får på japanske restauranter,
er faktisk sennep og pepperrot
blandet med kunstige søtningsstoffer og fargestoffer.
Dette er ekte vare.
Hvis jeg kan dyrke dette her,
kan jeg snart se på G5-kataloger.
Det er fantastisk.
Å, det er her nå. Det er her.
Men wasabi er ikke lett å dyrke.
Det trenger hurtigstrømmende vann med akkurat riktig temperatur
og akkurat riktig PH-nivå.
Og da jeg fant en bekk som oppfylte kravene,
måtte jeg lage en åker, som betydde at jeg trengte en maskin.
Énsylindret motor,
0,16 liter, toppfart: fem.
Jeg skal kalle den James May.
Jeg har nå plantet rundt 100 wasabi-planter.
Hvis alle overlever, er det...
Fem tusen pund for røttene,
og trolig tusen til for bladene.
Og det er mer enn man får fra
hundrevis av mål med hvete.
Det er her pengene er.
Så tok jeg en pause fra gårdsbutikkarbeid,
for Charlie hadde mast om at gårdsmaskinene mine
sto ubeskyttet ute.
Så jeg gjorde noen tyverisikringstiltak med min nyutnevnte sikkerhetssjef,
Gerald, steinmureren.
Jeg sa jo at jeg kunne bære den.
Herregud.
Kom igjen, din jævel.
Greit.
Det duger.
Å, ja.
Greit.
-Hør her, ti over halv seks. -Greit.
Før de sender letemannskap fra The Chequers,
burde du komme deg dit.
Hyggelig å se deg igjen. Takk.
Ja.
Nå var utstyret mitt sikkert.
Jeg ville snart ha ting å selge i butikken,
og planleggingstillatelsen burde komme straks.
Alt gikk bra, helt til...
Hva?
...jeg fikk dårlige nyheter fra byrådet.
Landsbyen har protestert mot gårdsbutikkplanen min.
"Av følgende grunner..."
Klagene handler rett og slett om risikoen for å endre landsbyen
og skade landsbyens butikker.
Det er en liten, gammeldags landsby.
Folk er generelt ikke så ivrige.
Folk er litt forvirret,
og vi vet aldri hva Jeremy vil finne på.
Han sprengte jo huset sitt.
Hunder bjeffet, og folk trodde verdens undergang var kommet.
Charlie sendte raskt e-post for å forklare hvordan
jeg skulle takle innvendingene.
"Selv om det ikke ser bra ut ved første øyekast,
"har jeg vurdert bekymringene
"i forretningsplanen."
"Hva er en forretningsplan?" Eksempler på forretningsplaner, greit.
"Kundenes prioriteter og behov.
"Ruter til markedet. Produkter, tjenester og forslag.
"Salg, verdier og marginer.
"En strategisk handlingsplan..." Dette vil ta en uke.
Etter å ha skrevet inn alle fraser jeg hadde hørt på The Apprentice,
sendte jeg inn en forretningsplan, og utrolig nok fungerte det,
for kort tid etter fikk jeg planleggingstillatelse.
Bare dump det der, Brad. Alt nede i bunnen.
Dette betydde at Alan endelig kunne begynne å bygge.
Bare dump det der oppe.
Gravemaskinen kan flytte det. Fjern trillebårene.
Men nå var han en uke forsinket,
som var en uke potetene ikke hadde.
Og så, for å gjøre saken verre, kom en gammel fiende tilbake.
Dæven.
Hvordan kan man bygge noe under sånne forhold?
-Har det noen gang vært våtere her? -Nei, aldri.
Alle ender opp med skyttergravsfot.
Problemet er at jeg har masse poteter,
men de varer ikke evig. Så hvor lenge?
"Hvor lenge?"
Om været blir bedre, kanskje åtte uker.
Nei. Det er ikke mulig.
Det regnet uten stopp i dagevis.
Og da det endelig ga seg,
så grunnmuren til butikken sånn ut.
Det er tre uker siden dette ble gravd ut.
Og det... er det som har skjedd.
Jeg er overrasket over at Miljødepartementet ikke er her
og sier jeg har en ulovlig innsjø.
Jeg har planleggingstillatelse,
og vi får den tyngste nedbøren siden
den forrige tyngste nedbøren.
Går noe bra i gårdsdrift?
Med byggeplanen i ruiner
var prioriteten å redde potetene.
De måtte graves opp og lagres, så jeg trengte en maskin.
Og i denne delen av verden, der ingen dyrker poteter,
var det vanskelig å finne en.
Men til Kalebs glede klarte jeg det.
Den er et rustent vrak.
Jeg mener,
helvete heller.
Dekket er gammelt og flatt.
Disse må løsnes. Jeg må varme dem opp.
Det må smøres på nytt. Det er gammelt fett.
Grønt og ekkelt. Denne greia er noe dritt.
Men til slutt sluttet han å klage og fikk den til å virke.
Og med hjelp fra lokal ungdom begynte det langsomme, tunge arbeidet.
Vi har kommet fra toppen av åkeren ned hit...
-Ja. -...på rundt fire timer.
Og vi har alt det igjen.
Og vi måtte skynde oss.
Se, der er det en. Den har blitt svart.
Ja, den har blitt svart og litt myk.
Men til slutt reddet arbeiderne 16 tonn poteter,
og bortsett fra et par som min sikkerhetssjef trengte,
fikk vi lagret alle i en mørk låve.
Dette kjøpte meg litt tid til å begynne med mitt neste
gårdsbutikkprosjekt...
-Hvor mange høner kjøper du? -Seksti.
Egg.
Vi skal ikke kalle dem frittgående høner.
Vi skal kalle dem veltrente høner.
Det er det de kaller dem i Vietnam.
Og det er bedre enn frittgående.
Ja, det liker jeg.
Min plan er å bygge noen små hønsehus
langs denne siden av skogen.
Fra omtrent her.
Ja.
Så du kan få eggene fra denne siden,
men hønene kan gå ut på den siden og løpe rundt i skogen.
Vi må lage et nytt gjerde
og sette hønsenetting på utsiden.
-Hvordan kan en rev komme seg inn? -Som en rev.
Det vil garantert komme en rev innen 20 minutter.
Hvor høyt blir gjerdet?
Seks fot, som dette.
Så dagen etter møttes vi igjen for å bygge gjerdet.
Hold den nederst på stolpen. Gjør den rett.
Ved hjelp av en maskin Kaleb kalte...
...drapsmaskinen sin.
Sånn.
Din tur.
Høyere.
Den rører seg ikke.
Kom igjen.
Det er den siste kanten. Der har du den.
Det svir.
Bra jobbet. Greit, neste.
Tar du med den? Jeg tar med denne.
Vi trenger en stolpe til. Vi må hente flere stolper.
Jeg møter deg der nede.
Ta to hvis du kan.
Og slik fortsatte dagen under pisken til den landlige Ant Middleton.
Høyere. Sånn. Tre,
fire, fem.
To til. Kom igjen, to til.
Hvorfor roper du til meg i dag? Hold den.
Greit, ta med stigen og bjelken, jeg tar denne
og møter deg ved neste.
-Klar? -Vi er ikke halvveis engang, er vi vel?
Nei.
Men til slutt var Jurassic Park ferdig.
Og så var det på tide å installere hønsehusene som Lisa hadde bestilt.
-Bra, ikke sant? -De ville passe inn
om vi var i Camber Sands eller Tobermory.
-Det var dette eller steinfasade. -Og jeg har fuglene.
-Hei. -Seksti renrasede Burford Browns.
Ok, la oss finne ut av dette.
Så vi kan sette 20 der, 12. Det er 20.
Tretti, 40, 50,
tre, åtte. Syv på slutten.
-Jeg hørte virkelig ikke etter. -Jeg ordner det.
Hønene var tydeligvis ikke begeistret over tanken
på å bo i Legoland.
Disse er viltre. Beklager.
Jeremy, du klarer ikke dette uten mat.
Jo da.
-Hvordan? -Se på dette.
Jeg er en fuglehvisker.
Du hakker og biter.
Det er sånn man gjør det.
Dette er viktig. Lat som om du ikke er interessert.
Gå rolig forbi, spill uinteressert,
og så plutselig...
Jævla greie.
Men til slutt ble hønene trygt installert
i sine nye hus.
Og Lisa hadde en liten overraskelse til meg.
Lukk øynene og hold ut hånden din.
-Et egg? -Det første egget, ja.
De la det i kassen.
-Et egg. Egg. -Ja.
Legger høner egg ut av rumpa
eller vagina?
Gikk du på internatskole?
Hvis jeg googler det, vil Jeff Bezos bli bekymret.
Ja.
Så eggproduksjon i full skala var nært forestående.
Og forhåpentligvis kildevann på flaske også.
For på kontoret hadde et viktig brev kommet.
Ok, dette er...
...resultater fra alle kildene på gården.
Jeg fikk vannet testet for å se hva som kunne drikkes.
Greit. Det er noe, i praksis E. coli.
"Bakterier funnet i tarmene til dyr og mennesker.
"Noen varianter kan forårsake diaré, matforgiftning. Lungebetennelse."
Så jeg har ingen E. coli i kilde én.
Og ingen E. coli i kilde to.
Så dette betyr at kildene,
kilde én og to, som jeg vil tappe vann fra, er ok.
Det var imidlertid også noen ganske urovekkende nyheter.
Vent litt.
"En positiv coliform-prøve
"burde anses som et tegn på avføring i kilden."
Dammen som gir vann til huset der jeg bor,
er full av så å si alt i så enorme mengder at...
Det forklarer hvorfor jeg er så full av dritt.
For jeg har levd av det de siste årene.
Det er bare en strøm av dritt.
Bekymret for at jeg ikke ville leve lenge nok
til å faktisk åpne gårdsbutikken,
gikk jeg til vannfiltreringsrommet hjemme hos meg.
Vent litt. Å, det er ganske gjørmete.
Herregud, det er...
Jeg skal vise deg hvordan det skal se ut. Vent.
Greit,
det var sånn det så ut... for tre måneder siden.
Og sånn ser det ut nå.
Jeg har drukket dette.
Jeg har drukket råtnende dyr og avføring.
Heldigvis er Lisa i London i dag. Jeg skal ikke nevne at...
Jeg skal ikke fortelle om dette.
Det virker best. Jeg bare sier: "Nei, alt er bra."
Det var flere dårlige nyheter,
for selv om de lå lagret...
...begynte tiden å løpe ut for potetene mine.
Hvis vi graver rundt, er det ganske mange råtne oppi her
som vi må sortere ut.
Ja, vi har disse som,
unnskyld til de fintfølende, men de er ekle og fulle av puss.
Jeg måtte begynne å selge dem umiddelbart.
Men gårdsbutikken var ikke på langt nær klar.
Så i disse desperate tider kom jeg på et desperat tiltak.
15P PER POTET LOKALE POTETER 6 FOR £0,80
POTETKASSE!! 15P PER POTET
God morgen.
Det er 15p for en av dem, eller 15p for den.
Det er den eneste ulempen med planen min.
Poteter er der, poser er der.
Bra.
LEGG IGJEN PENGER I DENNE SKUFFEN!
Det viste seg at ærlighetsboksen tiltrakk seg ærlige folk.
For det meste.
Noen har lagt igjen denne flaskekorken.
Fordi de er...
Men noen har lagt igjen penger.
Så jeg har tjent...
...to, tre, fire, 5,35 pund.
Hva er de? Bakepoteter?
Se, se.
Det er store og små.
-Jeg tar de store. Jeg skal bake dem. -Hvor mange vil du ha?
-Sju. -Sju?
Strålende. Se på dette.
Jeg er kjemperik.
Men jeg ville ikke få solgt 16 tonn poteter
fra et arkivskap.
Det jeg trengte, var en ferdig butikk.
Og på den fronten...
...var det gode nyheter, for den begynte endelig å ta form.
-Se, det er i morges. -Er det i morges?
Jeg så på den andre siden i går i regnet.
Se hva vi gjorde i går.
-Å, godværs-Alan her. -Ja.
Det er greit, ikke sant? Med steinene på toppen.
-Jeg liker dem. -De er fine.
Fin, stor stein. Vi har noen av dem.
Det ligner mer på låven der nede.
-Helt riktig. -Ja.
Jeg må ut til sauene. Virkelig.
Og jeg tror jeg sinker deg, som jeg ikke vil gjøre.
-Ta med noen poteter tilbake. -Ja.
-Jeg skal legge noen mynter i kassa. -Jeg skal ta med poteter.
Vær så snill.
Da jeg skulle dra, husket Alan plutselig
noe annet han trengte.
Én ting før du går:
Vi må få vann og strøm fra campingplassen.
Så vi må snakke med dem.
Den eies av Camping and Caravan Club.
-Jaså? -Jeg kommer godt overens med dem,
for jeg har alltid likt campingvogner.
-Ja, flott. -Jeg har alltid sagt bra ting om dem.
Jeg har sett ham putte dynamitt i dem.
Ja, vi må få tak i dem, ikke sant?
Jeg skal ordne det.
Det viste seg at Camping and Caravan Club
gjerne ville gi meg strøm og vann,
så lenge jeg ga dem noe til gjengjeld. Så...
Hei, jeg heter Jeremy Clarkson,
og som jeg alltid har sagt, er det ingenting som en campingvognferie.
En campingplass som dette tilbyr klubbmedlemmer
tilgang til naturen for så lite som 41 pund i året.
Det ser ut som det lysner.
Og det er et flott sted å nyte litt utendørs servering,
eller kanskje litt sport med mennesker fra alle samfunnslag.
Så kom igjen, glem Brexit-depresjonen
og ta ferien i år på et godt gammeldags britisk jorde.
Du vil ikke angre. Skål.
Nå som strøm og vann skulle kobles til,
så alt bra ut. Men så...
Det er ikke flott.
Beliggenheten for gårdsbutikken,
jeg har sjekket skjøtet,
og det er en klausul der
som begrenser bruksmulighetene.
Hva?
Jeg har et kart. Gårdsbutikken kommer her.
BUTIKK
Ja. Er det grensen til mitt land?
Ja.
GRENSER
Og det er et lite hjørne av det jordet...
Grinden er ikke min.
ADGANGSPORT
Vi har rett til adgang,
og vi kan bruke hele det hjørnet av jordet.
Men det er begrenset til landbruk.
-Vi kan bygge gårdsbutikken... -Men kundene kommer ikke til.
...men ingen kunder kommer til.
RÆVKJØRT
-Det er lite. -Ja.
Tre meter. Bare grinda.
Det er virkelig bare grinda og et hjørne av jordet.
Som du sier, det er nok bare ni kvadratmeter.
Å, herregud.
Jeg måtte derfor finne dem i landsbyen som eide grinda,
i håp om at det ikke var dem
som hadde protestert mot at butikken ble bygget i første omgang.
Og gjett hva...
Det var de ikke!
Jeg fikk tillatelse til å la kundene å komme til butikken,
så arbeidet fortsatte.
Greit, bare tipp det ut der, Brad.
Fjern trillebårene.
Helt til,
fire uker senere enn planlagt, bygningen var ferdig.
Det er som Fortnum & Mason's, i mitt sinn.
-Det er hva? -Ikke si at du ikke vet hva det er.
-Aner ikke. -En stor butikk i Piccadilly i London.
-Du har gjort det med vilje. -Det er som Harrods.
-Vi vet hva Harrods er. -Det er som Harrods.
Vi skal flytte denne dritten og jevne det ut,
og så er det klart. Hva med et toalett?
Vi må få tak i noe. Du vet, gamle folk kommer.
Jeg skal finne noe å selge.
Det vil aldri slutte å regne.
Det har ikke stoppet på åtte uker.
Jeg skal si deg noe. Dette er global oppvarming.
Du har kjørt rundt hele livet.
Unnskyld. Hvilken bil er den der borte?
Nei, varebilen min er elektrisk.
I tretti år har du og andre kjørt rundt
og ødelagt verden for neste generasjon.
For noe tull. Herregud!
Greit, la oss fortsette.
Få ut alle rørene.
Lukk døra, Jason, den vil bli skadet.
Det var faktisk mye å gjøre før låven var en butikk.
Luke, jeg vil ha alt dette søppelet ut.
Men for hver time som gikk, råtnet potetene.
Fasanene spiste wasabien min.
Reven sirklet rundt hønsehusene.
Og jakten jeg organiserte, var lovpålagt
å snakke i telefonen da den spaserte forbi.
Siden tiden holdt på å løpe ut,
bestemte jeg den kvelden at Diddly Squat gårdsbutikk skulle åpne
den helgen, samme hva.
Vi må sette opp alle kassene for grønnsakene i gårdsbutikken.
-Ja. -Reklameskiltene må opp.
-Ok. -Vi må få pyntet butikken.
Hva vil du at jeg skal gjøre? Og når åpner butikken?
-I morgen klokka to. Jeg vet det. -Hva er klokka nå?
-Ti over halv ti. Den åpner i morgen. -Og vi må gjøre alt dette?
Ellers vil potetene råtne.
Om vi ikke åpner nå, har vi ingen poteter.
-Alle potetene blir råtne. -Ja.
Kaleb gikk for å lage skilt,
mens jeg tok med Lisa til butikken
så hun kunne begynne å dekorere, og jeg kunne prøve parkeringsplassen.
DIDDLY SQUAT GÅRDSBUTIKK
-Det er veldig dypt. -Det er virkelig ille.
-Klar? -Ja, vent.
-Hurra. -Det er flott. Etter hvert.
-Klar? -Ja, kjør på.
-Hvor er vasken? -Hva?
Du har en vask og skyller ting.
Vi har ingen vask. Vi har en kran.
La oss ikke bli distrahert
av mangelen på avløp for å spare penger.
Ser flott ut. Det er større med taket på.
Ja.
Jeg etterlot Lisa for å male veggene
og gikk for å hjelpe Kaleb å sette opp reklameskiltene våre.
Hvor mange kommer på lørdag?
Godt spørsmål.
Har du annonsert i Chipping Norton News?
-Nei, fordi det plutselig slo meg... -Sosiale medier.
Sosiale medier. Twitter, jeg har 7,1 millioner...
-Helvete. -...følgere.
Hva gjør man på Twitter? Bruker det ikke.
Ingenting. Twitter nå er bare til
å la venstreorienterte mennesker uttrykke venstreorienterte meninger
til andre venstreorienterte.
Jeg vet ikke, det er en gårdsbutikk...
-Men alt er vegetarisk, ikke sant? -Ja, det er det.
Det er en Twitter-emneknagg.
-Alt blir vegansk. -Det er en Twitter-knagg.
Herregud, vi får folk med stinkende armhuler
i en kilometerlang kø om vi sier det.
Etter at jeg var ferdig med å tvitre,
kom Kaleb med et typisk Kaleb-forslag
om hva vi kunne gjøre med usolgte poteter.
Du kan faktisk dra dit og ha potetkrig med folk.
Dra dit, bli full, og så kaster dere poteter på hverandre.
Hva? Du går på en fest, og hvordan fungerer det?
Begynn med: "Hei, hvordan går det?"
Og når klokka blir omtrent ti, begynner det.
Du bare kaster poteter.
Hvem er de andre potetkasterne her omkring?
Jeg kan ikke navngi dem,
for de vil si: "Han sa hvem jeg er."
Og alle vil kaste poteter på dem som om de liker det.
Livene våre er utrolig forskjellige.
GÅRDSBUTIKK STOR ÅPNING LØRDAG
Med skiltene oppe dro vi til gårdsbutikken...
...for å hjelpe med å sette opp toalettet.
Den er vakker, eller hva?
Så vi bare setter den opp.
Den blåser vel ikke over ende?
Det er nok best å veie den ned med sandsekker eller noe.
Takk.
Med doen på plass gikk jeg for å se til Michael O'Angelo.
-Jeremy? -Ja?
Jeg snakket med mamma og viste henne hva jeg gjør.
Og hun svarte på WhatsApp.
"Herregud. Stopp med en gang.
"Du må preparere blokkene før du maler dem. Google det."
Så jeg googlet det,
og du må lage en blanding av sement og vann
og male det på.
Vi kan si at vi ville ha denne effekten.
Vi har ikke tid. Butikken åpner om...
-Det er for sent. -...24 timer og ti minutter.
Jeg overlot det til Lisa
og gikk for å samle eggene vi skulle selge.
Ett, to.
Ingen. Absolutt ingen.
Ett.
Siste sjanse. Femtini høner...
Ett. Hva driver dere med?
Det er 11 egg.
Det er nok til en piknik, ikke en butikk.
Etter å ha kjeftet på hønene, kjørte jeg tilbake til butikken...
...akkurat i tide til et besøk fra Muntre Charlie.
Kunne du ha bygget den på et mer vindfullt sted?
Jeg vet det. Men vi er ved siden av kundene.
Absolutt.
Så fortalte Charlie meg
at jeg ikke kunne selge kjøtt fra sauene jeg hadde slaktet tidligere.
Kan jeg ikke selge kjøtt?
Nei, ikke før du har fått godkjent mathygienen.
Så det frosne...
Alt det frosne må forbli usolgt til vi har...
Hun kommer i neste uke, tror jeg.
Den som ikke kan komme torsdager og fredager?
Kommunestyret kan ikke sende noen ut, nei.
Hvorfor ikke?
Hun jobber bare mandag til onsdag.
Er det 1974? Har jeg sovet og våknet opp på 70-tallet?
Kom igjen.
Inne kom Charlie med flere byråkratiske bomber.
Lisa ser for seg et nydelig kaffeområde her ute.
-Folk kan sitte og drikke kaffe. -Planendring.
Å bygge et ildsted. Trenger jeg tillatelse til det?
Nei, men vi trenger kanskje en risikovurdering.
Kan jeg henge opp en lapp utenfor? "Ikke gå i bålet."
"Ikke legg deg ned i bålet."
Den er bra. "Ikke rør ilden."
Så det jeg sier, er: "Hallo, kunde, jeg tror du er en tosk."
Heldigvis kom jeg meg til slutt
unna byråkratiet og kunne fortsette å gjøre klar butikken.
Det vil fungere.
Vi har så mye å gjøre.
Faen heller.
Dagen etter var ikke været som dette.
Det var kaldt og dystert,
og det var fortsatt problemer å løse.
GÅRDSBUTIKK
-De er veldig bra egg. -Men du har testet for salmonella?
-Hva? Har vi? -Har du det?
Det ser veldig bra ut.
Ser fantastisk ut. Jeg åpner her.
Sånn. Og så har vi... Når det er stengt, se.
-Nei. Det er et yogastudio. -"Squat shop".
Det høres ut som folk kommer hit for å gjøre yoga.
-Diddly Squat. -Men når vi har stengt,
er det tydelig hva vi gjør. Når vi har åpent,
kommer damer i trikot og spør: "Kan jeg gjøre "Hund som ser ned"?
Et lite problem med kildevannet.
Jeg bestilte fire prøveflasker,
og de har kommet i tide til butikkåpningen,
men jeg gikk for den gule.
Og som du ser...
Etiketten er bra. Jeg er fornøyd.
Det er klart, men...
Det ser ut som en urinprøve.
Men etter hvert som fristen nærmet seg,
var alt endelig i orden.
DIDDLY SQUAT VANN FRITT FOR DRITT
ALT GARANTERT IKKE!!! ORGANISK
IKKE FALL I DETTE STORE HULLET
IKKE TA FYR!
POTETER - 51 PENCE/KG MINDRE ENN ALLE
Og vi var klare til å ta imot kunder.
Spørsmålet var:
Hadde reklamen min på sosiale medier vært nok
til å tiltrekke seg noen kunder?
Greit. Nå skjer det.
Kan jeg interessere deg i noe? Poteter kanskje?
Det er et bredt utvalg av poteter.
Ja. Det er Melody-poteter.
De er flotte å fritere, de er veldig gode å steke.
-Ok. -Fantastiske å bake.
-Pommes frites, hva du vil. -Tar du American Express?
Visa.
Så, akkurat da jeg begynte å få panikk...
Jøss.
Herrejemini.
Nei, seriøst, se ned dit.
Det er virkelig så langt øyet kan se.
Herregud, hva har jeg gjort?
-Er du ok? -Ja da.
Det har bare kommet flere enn jeg forventet.
Mannen min ble operert, men han kom for å møte deg.
-Jeg er så takknemlig. -Hadde en ryggoperasjon.
Jeg har handicap-parkering.
HANDICAP-PARKERING
-Har dere blått merke? -Ja, det har vi.
Parker der. Jeg har en egen plass.
-Takk. -Takk.
Horder av mennesker kom nå også til fots.
Snart var butikken stappfull, og Lisa var travel.
Hei. Hei, hvordan går det?
Hei, hvordan går det?
I mellomtiden hadde jeg funnet ut
at jeg var mer nyttig foran huset.
-Kan jeg ta et bilde? -Det går bra.
-Hva skal jeg skrive? -Til Curtis.
Sånn. Og potetene dine.
Det blir 6,21 pund. Sånn, 6,02 pund.
Og det blir 6,72 pund.
Vet noen hvordan Chelsea-Spurs gikk?
-Hvor mye? 2,20? Hei, hvordan går det? -Bra, takk.
Der, og potetene dine. Vil du ha kaken?
Hvilken avis er du fra?
Cotswolds Gentleman.
-Cotswolds Gentleman? -Ja.
Jeg liker tanken på å være i Cotswolds Gentleman.
Mens kundene strømmet på, dukket det opp et problem.
Parkeringsplassen begynte å bli en hengemyr.
Det er et problem.
Jeg så det som en kunderelasjonskatastrofe,
mens Kaleb så det som en forretningsmulighet.
Du tar ikke betalt for å taue dem ut.
Nei, det gjør du ikke.
Du kan ikke. Det er ikke rettferdig. Det er en butikk.
Du er her for å levere en tjeneste med min meget sterke traktor.
-Ja, nå som jeg tenker på det. -Kan jeg få tilbake mine ti pund?
Ikke betal ham. Kaleb, gi ham...
-Jeg ga ham ti pund. -Det er en forretningsidé.
Nei, det er tyveri.
Ettermiddagen gikk, og folk fortsatte å komme.
Det er litt over tre kilo, la oss si tre kilo.
Det ville vært bedre med kort om du har.
Jeg bærer det til bilen din, frue.
Takk.
Jeg kan ikke selge kjøtt, men jeg har litt fårekjøtt.
Tusen takk. Og ti pund for å komme seg ut.
Hvis du vil ha kjøttet, er det på baksiden.
Etter en hektisk dag var det på tide å stenge dørene...
-Takk for at du kom. -Tusen takk.
Nyt potetene dine.
...og telle profitten.
Førti, 60, 80, 120.
Trenger vi en av de Pablo Escobar-tellemaskinene?
Nei, du vet, som narkolangere når de gjør sånn...
Én femti...
Jeg vil si at vi har
160, 170, 175 der.
-Hundre og syttifem? -Ja, og...
-Syttifem pund. -Kontanter.
-Jeg vet... -Og så var jeg ganske opptatt...
-Hvor mye fikk vi på kredittkort? -Hvor mye tror du?
Jeg kan ikke engang begynne å gjette. Hundre, to hundre?
897,76 pund. Så vi klarte det nesten.
Åttisju?
-897,76 pund. -Pluss 100...
-Pluss 100... Vi teller dette. -Så rundt 170.
Hundre og...
Noen-og-sytti, så over tusen.
-Jeg vet det! -Jeg har tre bein nå.
-Det er mye salg. Vi har... -Det er fortsatt mye...
...solgt så mange poteter.
Og vi har så mange igjen, Jeremy.
Men samme det, folk visste om butikken nå,
og det var alltid en morgendag.
Bortsett fra at det viste seg at det ikke var det.
Jeg har blitt nedlagt.
Her har jeg et brev fra fylkesrådet.
De er misfornøyde med blikktaket.
De vil at det skal lages av skifer.
Hvis de ikke er fornøyde, har jeg ikke plantillatelse.
Uten den kan jeg ikke ha åpent.
Hvilket betyr at dette er den korteste gårdsbutikk-virksomheten noensinne.
Noe vil gå bra en dag. Det må det.
Det må det.
NESTE GANG
Ja, se på det.
Øko-folk drar frem pikken for sånt som dette, hva?
Hva faen gjør du her oppe?
Tekst: Fredrik Lingaas
Kreativ leder: Heidi Rabbevåg