Clarksons gård
KAPITEL 2 FÅRSKÖTSEL
Största delen av marken på min gård används för odling.
Men inte all mark.
Nästan 300 tunnland ser ut så här, naturligt,
vilt
och fullt av sällsynta grässorter, blommor
och bin.
Den här delen av gården är ekologisk, varierad,
hållbar och bra för den globala uppvärmningen.
DEFRA, som är Departementet för...
...nåt...
Livsmedels- och landsbygdsfrågor
ger mig pengar
för att inte odla på marken.
Jag behöver bara klippa gräset en gång om året.
Och det gav mig en idé.
Istället för en maskin att klippa med,
varför inte använda får?
Får håller allt snyggt och prydligt,
och de gödslar jorden, och jag kan sälja deras ungar och tjäna pengar.
Det är en genialisk affärsplan.
Jag är Alan Sugar i gummistövlar.
Efter att ha bestämt mig för får,
åkte jag till en marknad för att köpa djur
och omedelbart blev det problem.
Jag förstår ingenting.
Jag förstår inte. Jag vet inte...
Är de likadana?
Jag vet hur min mamma kände sig när hon skulle köpa bil.
Alla ser likadana ut.
Eller min pappa
när han lyssnade på pop.
Spice Girls, Led Zeppelin, det var samma sak för honom.
För att guida mig genom den här ulliga labyrinten
pratade jag med Kevin på National Sheep Association
som lustigt nog kallas NSA.
Finns det ett Frisiskt Tjurinstitut?
Som FBI, CIA och NSA?
Jag kan inte säga så mycket om det.
NSA, det är ju strålande.
Har du skött får förut?
Inte?
Nåt som tar hand om dig som du tar hand om dem.
Ja, men alla här är tackor, va?
Ja.
Så om jag köper 80 får...
Ja.
Hur många baggar behöver jag, då?
Åttio?
Du kan klara dig med en,
men du tar en risk om det blir problem med den.
Men han måste...
Jag skulle nog vara lite försiktig och ta två.
Va? Så varje bagge skulle göra 40 tackor dräktiga.
Ja, lätt.
Inget dåligt jobb.
På mycket kort tid också.
Då var vi tvungna att bestämma vilka tackor som var bäst.
Vad man ser här,
så är det mycket North Country Mules.
North Country Mules är en bra sort som kommer att ta hand om dig också.
De blir bra mammor.
De får gott om mjölk och lamm.
De föder ganska lätt
och det är inte illa att börja med de här...
North Country,
north-familjen.
North Country Mule.
Ja.
Sen måste vi bestämma vilka North Country Mules som var bäst.
Har du en katalog?
Ja, nej.
Nej.
Du behöver en katalog med en lista,
så att du ser vilka de är.
Den här är elstängseltränad.
Har du stängsel?
Inte precis.
-Inte? Hur ska du hålla dem där inne? -Mur.
-De kan hoppa över. -De kan inte hoppa över en mur.
-Hur hög är din mur? -Så där.
Det är väl inte Mexiko direkt.
Kevin försäkrade mig om
att North Country Mules är väldigt lugna får
men när de kom in i auktionsringen
var det nåt som tydde på att de inte var det.
Men auktionsförrättaren var lätt att förstå.
Genom att nicka då och då, verkar jag köpa saker.
133. 134. 134,5.
Och det gjorde jag.
Ja.
Till slut hade jag spenderat 11 000 pund.
Men det positiva var att jag nu var en fårbonde.
Trettio, 40, 50, 60, 78.
Sjuttioåtta får. Vi är där.
Kevin hade sagt att får kan hoppa över murar.
Jag var tvungen att spendera ytterligare 2 700 pund
på ett elstängsel som man själv monterar.
De vill att jag ska
gå runt fältet tre gånger med den här.
Jag tänker inte göra det.
Gud, vad smart jag är.
Är det så här?
Grönt. Det är jordning, bra.
Rött,
på stängslet.
Och de här i batteriet.
Nu ska vi se.
Kan vara så.
Din jäkel!
Dumt.
Okej, nu den här.
Nu ska vi se.
Den här gången ska djurparken fungera.
Med den här ingenjörsbedriften fullbordad
var jag redo för min nya flock.
Herregud,
här kommer de.
Titta där.
Rakt in på mitt hotell.
Ja!
-Är det allt? -Ja.
-Kommer de att bli lyckliga? -De ser lyckliga ut.
Det tror jag säkert.
Vad måste vi först göra? Avmaska dem?
Avmaska dem först. Ja.
Och sköta om dem.
De kommer att bli omhändertagna.
-Tack. -Ja.
Sköt om er. Tack. Kör försiktigt.
-Ha det så kul med dem. -Det ska jag.
Det är ganska trevligt faktiskt.
Trevligt att luta sig mot grinden
och se på mina nya får.
Efter ett par dagar med traktorn
återvänder jag till fåren för mitt första jobb.
Hej, får.
Det här fältet
med får är nu fullt av smittad avföring.
Eftersom fåren har avmaskats
har maskarna kommit ut
och nu måste jag ta bort elstängslet igen
och sätta upp det nån annanstans,
dit jag kan flytta fåren.
För att flytta får brukar man använda en fårhund.
Men jag hade ingen sån, så jag kom på en annan lösning.
Dags att lyfta.
Upp,
ner,
sväng.
Det smarta med drönaren
är att den gjordes för att söka och rädda
så den har en högtalare,
som kan sända meddelanden till strandsatta vandrare.
Men jag har ändrat meddelandet eftersom jag använder den som en fårdrönare.
Redo.
Den flyger runt, driver fåren och skäller på dem.
De tror att det är en luftburen hund.
Ja.
Nu ska vi samla ihop några får.
En riktigt bra fårhund
kommer att kosta dig 20 000 pund
och du kan inte använda den förrän den blir van vid dig.
Den här kostade bara 2 500 pund.
Det var väl spenderade pengar.
Titta, det fungerar.
Titta!
Ja, kom igen, genom grinden.
De är på väg mot grinden.
Utan min flickvän Lisas hjälp...
De kan hoppa.
...fick jag dem i rätt riktning.
Iväg med er.
Underbart. Titta!
På bara 25 minuter har jag bemästrat fårskötsel.
Jeremy, det går för fort, jag kan inte stoppa dem från att komma in i byn.
Jäklar. Skit också.
Jösses, lugna er.
För guds... snälla, stanna.
Gå upp dit.
Utan nån hjälp från filmteamet...
Fort.
...fick jag till slut in dem på det nya fältet.
Jag kommer få en hjärt...
Hur fort rör de sig? Den här är bra.
Jag är en fantastisk idrottsman
och kan springa fort, men jag hinner inte med får.
Jag var överraskad. Jag hade inte väntat mig det.
-Är stängslet på? -Jag ska väl inte kolla det?
Bara ta på det. Ta en bit gräs.
Okej.
-Om du rör änden... -Ja.
...så känner du nåt milt.
Ja, det är på.
Idiot.
-Det är på. -Ditt fel, va?
Det ska du få för.
Det är hårt arbete.
Trots att jag var trött var jag tvungen att återgå till traktorn
och såg inte fåren igen på två dagar.
Åh, nej, där är en halt en.
Åh, nej. Där, titta.
Ja, den stöder inte på vänster framben.
Där är två som är halta.
Hur kommer det sig?
Det ofarligaste fältet nånsin. Varför har de...
Orolig gick jag tillbaka till kontoret
och försökte diagnostisera problemet själv.
Det var motbjudande.
Åh, nej.
Slidframfall. Cervixframfall.
Ett svullet juver med allvarlig juverinflammation.
Jag vill inte behöva hantera sånt.
Men jag vill veta varför de haltar, inte...
De haltar inte för att deras vaginor har exploderat.
Boken är besatt av fårvaginor.
Vanliga fotproblem. CODD.
"En svulst dyker upp på hoven
och en infektion sprider sig till tån.
Hornlagret faller av och det...
Håravfall..."
Varför kan får inte bara få vanliga sjukdomar?
Det blev för svårt för mig,
trots kostnaden var jag tvungen att ringa veterinären Delwyn.
-Hej där. -Ja.
Tack för att du kom hit.
-Är det fyra halta? -Ja.
Bara två, trodde jag.
Nej, de är lite svullna där.
-Man ser blödningen. -Det är blod.
Vi kör lite antibiotikaspray på dem
och ger dem en smärtstillande spruta.
Jag har bara 78 och fyra av dem har jag haft sönder.
Var inte så hård mot dig själv.
Jag tror inte att du behöver oroa dig så mycket.
Jag låter dig ge dem antibiotika.
-Ja. -Hur mycket?
Bara så att jag vet på ett ungefär.
Jag ska tänka ut det och sen dubblar jag det.
Några dagar senare hade de ätit allt på det nya fältet
och behövde flyttas igen.
Den här gången upptäckte jag
att får inte bara är de sjukaste djuren i världen
utan också de mest olydiga.
De ignorerar den bara nu.
Titta... Titta ovanför er. Hund... Ilsken hund.
Sen, av nån anledning jag inte förstod...
Nej! Gör inte det. Jäklar.
Nej!
Smekmånaden var över.
Nej, den här vägen, kom igen.
Fel väg igen.
Det var som om de kände att jag var nybörjare.
Nej, de springer tillbaka! De bara...
Jävla helvete!
De tänkte utnyttja situationen till max.
Jäklar. För guds... Snälla, stanna.
-Ja. -Bra?
Här är vi mitt i natten
och försöker få ordning på fåren igen.
Fåren!
För i helvete.
Nej.
Jag behöver hjälp.
Nej.
Bo på det där fältet då och bli överkörda. Se om jag bryr mig.
Jag hatar får.
Jag längtar efter att äta dem.
Förutom att de var fräcka,
var fåren också extremt destruktiva.
Det här är dumt.
Denna obevekliga vandalism ger arbete
åt en underbar kille härifrån som heter Gerald.
Hej, Gerald.
Jag älskar att prata med honom även om jag för det mesta
inte vet vad vi pratar om.
Hur går det?
Ja.
Eftersom Gerald ska ta hand om 65 kilometer mur, lät jag honom jobba.
Sköt om dig, vi ses snart.
Och gick tillbaka till fårskötseln.
Fåren har fått sitt vatten från ett tillfälligt ställe,
men nu ville jag fixa de övergivna trågen
som var utspridda runt gården.
Så...
Men när jag öppnade kranarna...
...kom det inget vatten.
Fan.
Jag kände mig som Jean de Florette och började undersöka saken.
Den goda nyheten är att min kompis Alex som har lantbruk här borta
har gett mig sin karta från 1922,
av var alla vattenledningar finns på Sarsdenägorna,
och det är en del av det.
Det kommer från den där.
Så det är ett nätverk av väldigt gamla ledningar
kors och tvärs över gården.
Först behövde man ta reda på om ledningarna fortfarande existerade
och fotografen och deltids-druiden, Ellis,
föreslog att jag skulle prova en slagruta.
Tummarna ovanpå
och sen släpper man den lös och bara gör så här.
För att göra honom nöjd vandrade jag runt med hans hängare,
men när jag passerade ett tråg fullt av regnvatten...
Titta.
Det är bisarrt.
Titta... Titta på det.
Det är otroligt.
Druiden sa också att när metalldelarna går ihop,
befinner man sig rakt ovanför en ledning.
Hej.
Titta... Titta här.
Det står på kartan att ledningarna ska vara exakt här.
Efter att ha använt häxkraft för att se att ledningarna fortfarande finns.
förmodade jag att det måste finnas en tank som försåg dem med vatten.
Logiskt sett borde den finnas på hög mark.
Här uppe verkar rimligt
för det är den högsta punkten på gården.
Man pumpar vattnet upp hit från en bäck
och låter gravitationen föra det tillbaka till trågen.
Och det är inte heller... Vänta.
Vänta.
Det luktar rätt illa.
Här har vi en tank med kanske 15 000 liter.
Vi har en ledning som kommer in
och en ledning som går ut.
För att se om tanken ledde vattnet genom ledningarna till trågen
behövde jag skicka vatten genom dem,
så jag ringde efter nån här i trakten med ett tankfordon.
Les.
Han är okej. Han roar sig där nere med slagrutorna.
Efter att ha kopplat tankfordonet till ledningen
började vi pumpa.
Spring iväg, vi hoppar in i våra bilar.
Sen sprang jag nerför backen för att se om vattnet kom ut i trågen.
Nu tävlar vi mot gravitationen.
Nån borde göra ett tv-program där bilar tävlar mot ovanliga saker.
Det fungerar.
Sen rapporterade jag de goda nyheterna för killarna.
Gravitationen fungerar.
-Ja. -Vi vet det...
Ledningarna är bra.
Maskinen under jorden funkar och gravitationen funkar.
-Ja. -Största problemet jag kan se nu...
Bra, men det är ingen permanent lösning.
Så på nåt sätt måste vi fylla tanken
utan att använda en tank ovanpå en skåpbil.
Ja.
Tråkigt nog fick det jobbet vänta.
För det var dags för tjejfåren att göra bebisar.
Och mannen med pojkfåren hade anlänt.
Där är baggarna.
Baggarna.
Hej, killar, hur mår ni?
Hans jobb är att göra får dräktiga och han heter Porksman.
Det blir bra.
Det är Suffolk-får.
Är baggarna våldsamma?
Nej. De är tysta som möss.
Kom, killar, var inte blyga.
Jösses, jag såg dem precis bakifrån.
Gillar du dem?
De svänger, eller hur?
Ja. Det blir deras första uppfödningssäsong.
-Så de är oskulder. -Ja.
Är de? För att vara...
Jag vill inte prata fult språk,
men baggar är som könssjukdomar, pungtransporter.
Jag har köpt två pungar.
Ja, det är en fertilitetsmaskin, eller hur?
-Precis. -De producerar
-tusentals spermier om dagen. -Ja.
De parar sig med tre, fyra stycken på en dag.
Mr Porksman förslog att jag skulle testa mina nya inköp.
Jag måste under och runt.
Vill du mäta omkretsen?
Det här trodde jag inte att jag skulle göra i morse.
Jag vet.
Vid pungsäcken där uppe.
Är den fin och fri? Rör den sig bra?
-Är testiklarna okej? -Vet inte.
Inget att jämföra med.
Jag har aldrig smekt nåt i den här storleken.
En 38 centimeter tjock pungsäck.
Det står mellan...
De flesta baggar mäter mellan 30 och 40 centimeter.
-Trettioåtta är bra, va? -Det är bra. Övre änden.
Vi ska mäta dig, kompis. Förlåt.
Privatskolekunskaperna kommer väl till pass.
Det här är... Vi har...
-Hör på... -Hur många centimeter är det här?
Jag vill inte genera nån av dem.
-Okej. Större? -Den här är en centimeter större.
En centimeter större. Du vill inte säga det till honom.
Om vi mättes och nån sa:
"Du har större", skulle du bli förödmjukad.
Jag skulle det.
-Du går tillbaka till din skoltid. -Precis.
Jag lämnade baggarna ifred,
och gick till traktorn...
Några dagar senare var det dags för lite sex.
Det räcker.
Kevin från NSA och en australiensisk veterinär, Jenny,
förberedde tackorna
och då upptäckte de problem med tre av dem.
Det ser ut som en böld där.
Ja.
Så det är fel på juvren.
Åtminstone på ett av dem,
så vi vill inte använda dem för avel.
Kan de fortfarande bli dräktiga?
Ja, men när de föder lammen
har de begränsat med mjölk.
Vi ska hämta Leonardo och Wayne som jag kallar dem.
Wayne ska ta de lite äldre.
Leonardo tar de yngre.
Vi måste ta ut de sjuka.
Inga ungar för dem.
De ska inte vara bland baggarna.
Innan vi kunde släppa Wayne och Leonardo lösa,
var vi tvungna att sätta på dem en reputrustning.
Här har vi
en sele som vi ska sätta på fåren...
... runt så här.
När han bestiger tackan
blir det ett blått märke på hennes rygg
och då vet vi att hon har befruktats och av vem.
För den andra har gult.
Vill du fånga in honom? Jag tar den andra.
Mr Porksman sa att om jag gör så här, så kommer de.
Kom.
De vet att vi är ute efter dem.
Att du beter dig annorlunda.
Mycket av jobbet är fårpsykologi.
Man måste tänka som de tänker.
De tänker: "Jag måste ha sex, jag måste äta gräs."
Nej, de tänker: "De här människorna jagar mig.
Hur kommer vi här ifrån?" De är lite irriterade,
hur starka är trägrindarna?
Vi får väl se.
-Det är fårbrottning. -Du måste hjälpa mig nu.
Säg vad jag ska göra, så gör jag det.
Bra.
-Vilken är det här? -Leonardo.
-Så Leonardo är gul. -Ja.
Har du funderat på en herde som kan fixa det här åt dig?
Bättre än att du ringer mig hela tiden.
Jag tror att de känner lukten av dem nu.
Bra, vi öppnar grinden.
Vinden blåser åt det hållet. De följer lukten nu.
Titta.
Sätt två killar som aldrig har haft sex förr
med 75 aktiva tjejer på andra sidan muren.
Jag tror att de börjar förstå.
De börjar stoltsera.
Ja.
De är redan upphetsade.
Se på dem.
Men när de springer sparkar de sina egna kulor.
Titta på tackorna.
Vem vill ha en drink?
Espresso martini, nån?
Ja, de fixar det.
Ja.
Tackorna är desperata.
De jagar faktiskt männen.
Det här är som ett galet #MeToo.
-Titta, han är igång. -Han är igång.
Han gick av.
Falskt alarm.
Han sparkade henne. Han måste vara från Rotherham.
-Nu sätter han igång. -Där är han, titta.
Varför går hon?
Har du inte sett den i Kamasutra?
Nej. Skottkärran.
Hur lång tid brukar akten ta?
Inte lång tid. Ett par minuter,
-inte mycket mer. -Ett par minuter?
Nu skulle vi kunna dämpa belysningen,
sätta på Barry White-musik och låta dem sköta det.
Men Jenny varnade mig om att större ansvar väntade.
Många problem uppstår innan de ska föda.
Vad för problem?
De kan få problem med
att få i sig tillräckligt med mat och energi
för allteftersom lammen växer trycker de på magen,
så de får inte plats med lika mycket mat
och de använder för mycket energi.
Det är en allvarlig sak,
man måste veta att de har tillräckligt med gräs.
De måste vara i bra form tills det är dags att föda.
-Vilket jag inte vet. -Det är mycket viktigt.
Det är riktigt viktigt.
Om man får tunna får som föder
kan man få alla möjliga problem.
Det här betydde bara en sak.
Jag behöver en herde, eller hur?
Ja, det tycker jag.
Jag köpte en traktor och var tvungen att skaffa en förare.
-Jag köpte får och behöver en herde. -Ja.
Så småningom ska jag hitta nåt jag klarar.
Efter det beslutet var det dags att ta ett nytt.
Vad ska jag göra med de tre tackorna som inte kan befruktas?
Vad ska vi göra med er tre?
För ni får inte bli dräktiga.
För om ni blir dräktiga...
Jag vet. Ni har juverinflammation eller nåt
och era juver är sjuka.
Vad gör vi?
Jag behövde inspiration och konsulterade australiensiskan.
Så de kan inte bara stanna här och vara tre unga...
Jag sätter dem nån annanstans.
De är flockdjur, så de vill vara i en flock
och tre får är ingen flock.
De vill springa runt med många får.
Kan de inte vara i en liten hage nånstans
med duvor och kaniner?
Det är inte...
-...verklighet... -Inte Snövit.
...när det gäller får.
Det finns bara en sak för dem,
de måste bort.
Efter det svåra valet
kämpade jag i tre veckor mot vädret.
och försökte desperat så min gröda.
Sen var det dags att se om fårsexet hade varit framgångsrikt.
Det var min nya herde Ellens jobb.
Se hur hon gör, hon bara visslar.
Det är otroligt.
Hej.
Vilket majestätiskt spektakel.
Hej, du.
Vad duktig du är.
Är alla dräktiga nu?
Sjuttiofyra har betäckts.
Har de?
Är det möjligen bara en eller två.
-Ja. -Det är inte många.
Blått har betäckt dubbelt så många som gult.
-Wayne? -Ja.
Större kvinnotjusare än DiCaprio.
Ja.
Gamle gode Wayne.
-De är där inne, titta. -Ja.
Era pilska små jävlar.
Titta, de ser stolta ut.
Sen var vi tvungna att separera Wayne och Leo från deras ulliga harem.
Om du går åt det hållet
så sprider vi ut oss och sträcker ut armarna.
Vänta, var är...
-Var är han? -Kan du stänga grinden?
-Va? -Ta grinden
och sväng den mot mig.
-Såja. -Vi har...
Det är bra. Vi fick in båda.
-Ja. -Hur gjorde du det?
Det var inget tvivel om Ellens herdefärdigheter.
Men jag önskar att jag kunde säga det om hennes körning också.
Lugn, allihop.
Lugn.
-Jag börjar bli fäst vid dem. -Har du pratat med dem?
Du vet de tre som har
-en tid för avlivning. -Ja.
Jag gillar dem verkligen.
De galopperar fram när man matar hästarna.
Ja.
Vi borde få ut baggarna innan det blir mörkt.
Vi sätter dem i trailern och flyttar dem.
Ska jag köra fram den
för jag har precis vänt den på en trång plats
-och jag körde inte på nåt. -Bra gjort.
Till skillnad från vissa.
Nästa problem var mat.
Ellen var orolig att mina fält inte hade tillräckligt med gräs
för 74 dräktiga tackor.
Tittar man på det ser det likadant ut,
det finns inget här.
Men båda är gröna.
Men det betyder inte att det är gräs.
Det där fältet, då?
Här är gräs, ser du?
Men det är inte mycket.
Så vi måste stödmata tackorna.
-Med hö? -Ja.
Men hur mycket behöver de?
Vi har en stor höbal.
De avverkar nog ett par såna om dagen.
-Om de är hungriga. -Jäklar.
-Ja. -Jag har inte så mycket.
Hur mycket kostar det? Det är dyrt, va?
Ja.
Höet var ännu en del
av de snabbt stigande kostnaderna.
Nästa dag när gladlynta Charlie kom förbi
tog han upp ekonomin.
Hur mår fåren?
Jag har skaffat en herde.
-En herde? -Ja.
Hon kommer varje dag och tittar till dem.
-Har du 75 får? -Ja, kvar.
-Kvar. Tackor? -Ja.
-Och en herde. -Och två baggar.
-Wayne och Leonardo. -Vi får 130 lamm till försäljning.
Ja.
-Vi har 130 får med lammen. -Ja.
Det blir 65-70 pund per lamm.
-Det blir 7 800 pund. -7 800.
-Så om... -Är det allt vi får?
Det är allt.
Men jag betalar henne mer.
Fårindustrin är inte så lönsam.
Och jag var tvungen att köpa fåren och baggarna.
Du måste sätta stängsel runt dem.
Du har räkningar för fårskötseln och veterinärräkningar.
Så fåren kommer att kosta mig...
7 000-10 000 pund om året.
-Att ha dem? -Ja. För att klippa gräset.
Det var ett dåligt affärsval.
-Tack för att du kom förbi. -Varsågod.
Med din dysterhet.
Verklighet.
Oroande nog skulle fåren bli ännu dyrare
för jag var tvungen att fixa vattnet till dem.
Jag behövde en vattenkälla som kunde fylla tanken
uppe på kullen.
Hur går det?
Jag bad Gerald om råd.
Han har bott i byn i 72 år.
Med det uppklarat
forskade jag lite till
och jag hittade en källa i skogen.
Kaleb och jag satte en ledning från källan
till en pump nära gården.
Så i teorin, när jag sätter på pumpen...
-Jaha? -Ja.
Då pumpas vatten upp från källan,
-bäcken nedanför kullen... -Ja.
Till hit och sen kan vi koppla den till en ledning
och dra upp den till fårens tråg.
-Jag fattar. -Sanningens ögonblick är här.
-Redo? -Ja.
Vi har inte gjort så mycket.
Nu funkar det.
Hallå!
Titta där.
Vi hade vårt vatten.
Nu behövde vi få det till tanken uppe på kullen.
Då behövde vi fästa en sak på traktorn,
som gräver ner en ledning.
Tanken är uppe på...
-...ser du träden? -Ja.
Där är en lucka. Träden längst bort.
Hur långt är det?
Mer än en kilometer.
Hur mycket betalar du per meter?
Ett pund per meter.
När man får ner den håller den i tusen år.
Man kan inte se på det som en kostnad för ett år.
Du får inte köra över rapsen.
Rapsen ger dig mer pengar än fåren.
-Va? -Utan tvekan.
Solen var på väg ner och vi slutade prata,
kopplade ihop allt och satte igång.
Kom igen. Nu ska vi se om det funkar.
Det gjorde det.
Ja!
Titta, det öppnar upp marken,
sätter i ledningen och stänger igen marken igen
efter att jag passerat.
Så smart.
Det är ett mycket bra paket.
-Grymt, eller hur? -Det är riktigt bra.
-Man skulle kunna titta hela dagen -Nej.
Även om min traktor var väldigt praktisk
och precis rätt storlek
var vägen över marken till vattentanken extremt svår.
Det går bra, fortsätt.
Fortsätt. Det är bra.
Jösses.
Jag har aldrig kört genom den här grinden utan en trepunktssväng.
Kom igen.
Fortsätt, det går bra.
När vi behövde byta ledningsrullen
var jag för trött för att kliva ur.
Det är okej, bara sitt där.
Det ska jag.
-I slutet av den här serien. -Ja.
Då blir det: "Man ser på lantbrukare..."
"Som kollar på sin lantbruksarbetare."
Så blir det.
Är det så man säger?
Du kan titta på mig,
istället för att råka illa ut, så att det måste in i olycksboken.
Vilken olycksbok?
Alla gårdar har en.
Du läser inte böcker.
Jag skulle läsa den för det skulle mest vara jag.
Har alla gårdar en olycksbok?
Ja, om man skär fingret på en kniv
måste man skriva det i olycksboken.
Vem tittar i den?
Hälsa och säkerhet.
Varför inte säga, inga olyckor?
Ingen skulle tro det.
Tänk själv. Hur många olyckor händer på en gård?
Hela tiden. Vi har inte haft några.
Jag skar mig idag, jag måste komma med i boken.
Jag har ett blåmärke på armbågen.
-Ska det också tas med? -Ja.
Så det är en omfattande olycksbok?
Vi började köra uppför backen.
Det är den brantaste delen av gården.
Upp med dig. Upp på kullen.
Kaleb pratar med traktorn.
Kom igen. Hon är en maskin.
In där.
Traktorn lägger ner 150 meter ledning,
en meter under jorden.
För stor, så fan heller.
När det värsta var över
stannade vi och tog en paus.
Det är bra här uppe,
-luften är ren. -Ja.
-Se på utsikten. -Ja, utsikten,
-luften, allt. -Titta där.
Jag gillar att jobba här...
Jag sitter i traktorn en sommardag. Nio på kvällen.
Lamporna tänds. Jag ser varenda lantbrukare
jobba häromkring.
Jag kan inte prata med dem, men det får mig att må bra.
Jag vet att han vinkar tillbaka ett par kilometer bort.
-Vet du vem det är? -Jag vet precis vem det är.
Jag känner till hans traktor.
Jag vet vad han har för maskiner bakom.
Kommer regnet hit?
Ja.
Det är som ett av skotten i Oklahoma.
-Var är det? -USA.
Vi jobbade långt in på natten för att få ledningarna till tanken.
Nästa morgon gick vi för att se om det funkade.
Det är goda nyheter.
Äntligen fungerade den viktorianska vattenmaskinen under jorden
helt och fullt.
Jag var så glad.
Vad gäller fåren...
Inte intresserade.
Kanske för att de får i sig vätska
genom gräset.
Det är helt genomblött.
Eller för att elstängslet är på.
Vilket betyder att tråget påverkas.
Lantbruk är komplicerat.
Det skulle snart bli upprörande.
Det var dags att säga adjö till mina ulliga kompisar.
Titta, hon äter sin sista frukost.
Kom.
Såja.
Upp med er.
Upp.
Kom.
Jag vet inte vad jag ska säga, eller tänka,
om det här uppdraget.
Men jag är fårbonde. Det är sånt fårbönder gör.
De tar sina djur till marknaden.
De tar dem till slakthuset.
Till slut kom jag fram till slakthuset
Tre slakttackor?
-Tre tackor, ja. -Ja.
Vad jag verkligen behövde var några tröstande ord,
nån som kunde säga att jag gjorde det rätta.
Det är synd för de är fina får.
Underbara.
Är allt det här fårkött då?
Ja, alla är slakttackor.
Lantbrukarna har kollat dem.
Vissa har saknat tänder, så att de inte kan äta.
Vart brukar fårköttet ta vägen?
Indiska restauranger, pakistanska, bangladeshiska.
Det finns stora samhällen i östra London.
Bra.
Den ser så ledsen ut.
Till slut måste de som inte passar in
-komma hit. -De har...
De kan inte användas till avel, de kan inte vara i en flock.
Och de är inte husdjur.
Nej.
Jag har medvetet inte gett dem namn, inte sagt det högt.
Nej.
På kontoret gick vi igenom en massa papper.
Vi har fixat en blankett, där är en till.
Det är din flyttlicens.
Vi behåller en och skickar en till DEFRA.
Det här är samma...
-Lättare att komma in i USA. -Ja, du har rätt.
...papper behöver dem?
Sen var det ett jobb kvar.
Jag ska bara säga adjö till dem.
Det kan vara lite sent.
-Va? Har de gått? -Jag tror att de är döda.
-Är de redan döda? -Ja.
Är de borta? Är de döda?
Ja, de är i kön nu.
Jag är ledsen.
-Okej, tack igen. -Tack.
Okej.
Fåren har varit på min gård i tre månader nu.
Större delen av den tiden har de varit en mardröm.
Nej.
Och de har varit förödande dyra.
Jag ska tänka på en siffra och dubbla den.
-Jag behöver en herde. -Det tycker jag att du ska ha.
Det var ett dåligt affärsbeslut.
Men de här stridslystna sexgalna sjukdomsmaskinerna
har tillfört gården mycket glädje.
Vilken fin syn.
Hej, fåren.
Jag älskar att ha dem här.
Ni äter för två nu, eller hur? Eller tre, förhoppningsvis.
De lär sig att lita på mig.
Det fanns en överraskning till.
Jag trodde inte att jag skulle kunna äta dem,
men det visar sig att jag kan det.
De är delikata.
I NÄSTA AVSNITT...
Gårdsbutik.
Varför inte göra det?
Det är som Fortnum & Mason i mitt huvud.
Det är vadå?
Nu kör vi.
Undertexter: Annika Vasiliadou
Kreativ ledare Monika Andersson